ЛУІС ЕСТРАДА «МЕРТВІ ДІВЧАТА»
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ ХОРХЕ ІБАРГУЕНГОЙТІЇ
Запиши дату, а цифри перевіримо пізніше.
-Добрий вечір. -Добрий вечір. Що вам давати?
-Можна чотири кампечани? -Звісно. Два песо.
Прошу.
Гарного вечора.
Я поможу тобі порахувати.
Ану.
Не пам'ятаєш мене, Симоне Короно?
То ось тобі нагадування, виродку!
Пане Симоне Короно, ви підозрюєте якусь людину чи угрупування?
Ні, у мене немає жодних підозр.
Я цілковито впевнений —
побачивши її з націленим на мене пістолетом, —
що єдина винна в цьому — це пані Серафіна Баладро.
Тому я прошу вас
негайно арештувати пані Серафіну Баладро і її спільників.
Ми всі знаємо, у цій країні
правосуддя не буває ні швидким, ні оперативним.
Не знаєш, що дивовижніше:
звивистість бюрократії при досягненні правосуддя
чи її невідворотність.
СУДДЯ МЕСКАЛИ
Ордер із Мескали на арешт сеньйорити Серафіни Баладро
курсував кілька тижнів
між різними судовими органами Мескали й План-де-Абахо,
поки нарешті не дійшов до мене.
І я негайно виконав цей ордер.
ПРИБУТТЯ ПОЛІЦІЇ
13 СІЧНЯ 1964 РОКУ
КОНСЕПСЬЙОН-ДЕ-РУЇС, ПЛАН-ДЕ-АБАХО
Наскільки серйозна ситуація Серафіни?
Достатньо, капітане.
Тому я хотів порадити вам
зв'язатися з адвокатом і вжити належних заходів.
Яке обвинувачення?
Як зазначено в документі, кілька тижнів тому
в Сальто-де-ла-Тукспана, містечку в Мескалі,
сталася стрілянина й замах на вбивство.
У звітах відповідальність за напад покладають на Серафіну.
Клянуся як офіцер мексиканської армії
й честю моєї дорогої матері,
що Серафіна не знає нікого в Сальто-де-ла-Тукспана.
Вона ніколи не була в цім місті й може й не знати про нього.
Я вірю вам, капітане, і ціную вашу чесність,
але мій обов'язок,
попри мою глибоку дружбу із сестрами Баладро,
зобов'язує мене виконати цей ордер і заарештувати пані Серафіну.
Розумію, пане інспекторе. І щиро дякую, що повідомили.
Не дякуйте, Бедойє.
Але майте на увазі, що мені доведеться діяти далі.
Якщо я її знайду, то муситиму передати владі.
І вже завтра я прийду в казино «Дансон».
Усе, зрозумів.
Гарного дня.
Дякую за ваш час, капітане.
Інспектор Куето здавався дуже рішучим.
Мабуть, він попередив, щоб дати нам час.
Це той Симон Корона звинуватив вас у стрілянині.
Інспектор прийде завтра вас заарештовувати.
Бачиш, Серафіно?
Ти нас закопала!
З егоїзму, через бажання помсти!
Я що, винна, що народилася пристрасною?
Треба тікати якомога швидше.
Їдьмо до Сполучених Штатів.
І залишимо все, що маємо? Нізащо!
Капітане, скажіть Ескалері, що ми їдемо на ранчо.
Нехай прийде сам.
І шукайте Рендона в кожному закутку. Він має чимось допомогти.
Так, пані.
-Ермініє, ходімо! -Так, пані.
Ходімо.
Дівчата, збирайте все.
Поскладайте все, будь ласка.
Ходімо.
Зберіть усе, будь ласка.
Швидше, дівчата, у нас ще кілька поїздок.
Нумо.
Тічо, поквапся, нам треба їхати!
Закінчиш — прибери у вітальні.
Тоді підіпри двері ящиками з-під пива й стрибай із даху.
Ясно?
Так, шефине Серафіно.
Пані Бенавідес.
Пані Бенавідес!
Я тут, у їдальні!
Ми мусимо терміново їхати.
Хтось доніс на нас, приїдуть оглядати казино.
Матінко Божа! Сподіваюся, я не вскочу через це в халепу.
Ні, не хвилюйтеся, пані Авроро.
Спитають про нас — кажіть, що не бачили.
А що з оплатою за цей місяць?
Так.
Прошу.
-Я залишу вам ще про всяк випадок. -Дякую.
Але попереджаю, пані Авроро.
Краще мовчіть, бо якщо дізнаюся, що ви нас видали,
то я вас точно знайду!
Уявіть собі, жінка мого віку,
що присвятила все життя нашому Господу Богу,
опиняється насамкінець за ґратами.
Адже при вироку в сім років за допомогу цим сеньйорам
мене скоріше всього винесуть звідси вперед ногами, правда?
Заходьте!
Тут ви переночуєте.
До завтра щось придумаємо.
І не робіть дурощів, бо я за себе не відповідаю.
-Зрозуміло? -Так, пані.
-Відповідаєш за них, Калаверо. -Звісно, шефине.
Розіто, здається, у тебе гарячка.
Завтра я тобі зроблю чай від грипу.
Дуже дякую, Калаверо.
Мені дуже холодно, і почуваюся жахливо.
Гаразд, дівчата, можете вийти й справити нужду.
-Доброго ранку. -Привіт, Калаверо.
Ой, Тічо.
Що таке, Калаверо?
Як дівчата переночували?
Завдавали клопоту?
Ні, шефине, усі були чемні.
Але в Рози застуда й лихоманка, тому я прийшла заварити їй чай.
Молодчинка.
Ще трішки.
Випий ще трохи, щоб одужати.
Він тобі допоможе.
Ще трішки.
Сподіваюся, Бедойя знайде Рендона і той йолоп з'явиться, аби помогти нам.
Аркангело, їдьмо до США, поки все не владнається.
-Я не хочу опинитися в тюрмі. -Не драматизуй, Серафіно!
Хай Рендон спершу скаже, наскільки в тебе все серйозно.
Шефині.
Калаверо. Дівчата кажуть, що Розі стає гірше.
Вона мертва.
14 СІЧНЯ 1964 РОКУ
У Консепсьйон-де-Руїсі місяцями ходили чутки,
що сестри Баладро та їхні дівчата ховалися в казино «Дансон».
Хоча я кілька разів приїжджав й переконувався, що там нікого немає,
я вирішив вернутися, щоб поставити крапки над і.
КАЗИНО «ДАНСОН»
ЗАКРИТО
Збийте ланцюги.
Як це тут досі є електрика?
І справді.
Тут ніби нікого немає.
Але слід ретельно все перевірити, може, є зачіпки.
Інспекторе, вам не здається дивним, що все настільки чисте й охайне?
Це нічого не доводить, Кастро.
Ми прийшли заарештувати пані Серафіну.
Чекайте тут.
Кастро, ходи зі мною.
Нікого. Ходімо.
Тут нікого немає. Нічого не вдієш.
Ходімо.
Пошуки могли закінчитися, але в записах Консепсьйон-де-Руїса
знайшли ранчо на ім'я сестер Баладро.
І я вирішив шукати їх і там.
-Доброго ранку. -Ми чекали на тебе, Куето.
Даю тобі 10 000 песо, якщо скажеш, що не знайшов Серафіну.
Не корч дурня.
Ти роками в нас на утриманні, і я знаю, як ти любиш грошенята.
Добре, пані Аркангело.
Тільки тому, що це ви.
З вашого дозволу,
На жаль, під час першого візиту на ранчо
я теж їх не знайшов.
І так це записали у звіті розслідування.
Що скажеш, Кастро?
Десять тисяч песо.
Твоя частка.
Ми могли б заплющити очі й за половину цієї суми.
Знаєш, що я думаю, Кастро?
Що Баладро прикривають щось серйозніше,
ніж звинувачення проти сеньйорити Серафіни.
І я так думаю, інспекторе.
Дивно, що вони дали нам стільки, хоч ми не сказали й слова.
Про всяк випадок, завтра перевіримо казино ще раз.
КАЗИНО «ДАНСОН»
ЗАКРИТО
Слухайте, панове.
Перевір кімнати нагорі.
-Даніелю, з того боку. -Так.
Ти — бар. Оглядай все дуже ретельно.
Огляньте всі закутки.
Кастро, ходімо до дому.
Так, пане.
Пані Баладро, оце у вас гарні дочки.
Дивіться. Ти добре видно, що тут донедавна жили люди.
Це неважливо, Кастро.
Шукаймо далі.
Кастро, перевір сарай.
Інспекторе.
Нічого, сер. Усе в порядку.
Тут тхне мертвим псом.
Земля тут м'яка, Кастро.
Поліціянти, ви щось знайшли?
Нічого, інспекторе.
Тоді шукайте лопати й ходіть сюди копати.
Інспекторе.
Кляті сутенерки.
Я знав, що ці жінки приховують щось серйозне.
Проситимемо підкріплення з Педронеса.
Копайте, поки не дістанете тіло.
Швидко, панове. Треба оточити ранчо.
Група А, туди. Група Б, сюди.
Кастро, ходи зі мною в будинок.
-Так, пане. -Перевірте все!
А хай мені грець!
Ці кляті стерви вже накивали п'ятами.
Інспекторе! Видно, у сараї хтось є.
Ми чули крики на допомогу.
Кастро!
Як добре, що ви прийшли!
Ми вже два дні під замком і без їжі.
Де ваші шефині?
Куди вони, трясця, поділися?
Учора ввечері я чула, як пані Серафіна казала пані Аркангелі,
що їм треба сісти на потяг до Ногалеса, а звідти — у США.
Панове, викликайте підмогу.
Відвезіть цих дівчат у відділок, хай їх нагодують.
Їдемо. Не можна дозволити, аби ці стерви втекли.
МЕКСИКАНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ ПЕДРОНЕС
Швидко, панове!
Перевірте всюди!
Ви двоє перевірте вагон.
Поліція. Зупиніть потяг!
Пані Баладро.
Вас заарештовано.
15 СІЧНЯ 1964 РОКУ
КОНСЕПСЬЙОН-ДЕ-РУЇС, ПЛАН-ДЕ-АБАХО
Це сутенерки, що били нас і тримали під замком.
Шльондри. Зрадниці.
Плюгаві паскуди.
Невдячні сволоти.
Це відьми-вбивці.
Невдячні лярви. Але ви заплатите за це, стукачки.
Клятий Куето, чорт забирай.
Ми могли б заладнати це інакше.
Заходьте.
Перепрошую, пані Аркангело,
але дівчина, яку ми відкопали у вашому дворі, — це дуже серйозно.
І рекомендую відтепер бути дуже обережними зі своїми заявами.
З вашого дозволу.
Аркангело, як ми звідси виберемося?
Не хвилюйся, Серафіно.
Цю хрінь можна виправити грошима і впливом.
Треба почекати, поки той мудак Рендон з'явиться.
Прошу, покваптеся, Хуаніто.
Перевір, щоб нічого не пов'язувало мене із сестрами Баладро.
Попрошу заборонний припис у столиці.
Для пані Аркангели й пані Серафіни, пане?
Ні, Хуаніто, для нас.
За мною як їхнім адвокатом
тягнеться кілометровий слід, і копи от-от з'являться.
Видно, це затягнеться.
Хто знає, скільки ще мертвих дівчат буде знайдено.
Завдяки жахливим знахідкам у казино «Дансон»
й попереднім свідченням деяких дівчат, яких ми врятували,
ми змогли ідентифікувати головних спільників цих сутенерок,
і я почав їх заарештовувати.
Капітан Ерменегільдо Бедойя,
який не знав, що сестер Баладро затримано,
готувався до втечі, аби зустрітися з ними в місті Ногалесі.
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПЛАН-ДЕ-АБАХО
Капітане Бедойє, вас заарештовано.
У мене понад 20 000 тисяч песо в банку.
-Вони ваші, якщо відпустите. -Запізно, капітане.
Перепрошую.
Пройдіть зі мною.
Я невинний. Я лиш виконував накази капітана Бедойї.
Мовчіть, сержанте.
Можете дати свідчення в окружній прокуратурі.
Це правда — те, що про них кажуть?
Ні, та яке.
Сестри Баладро — хороші люди.
Вони не спроможні на таке.
Пане Ескалеро, вас заарештовано.
-Мене? Чому? -Кастро.
-Ходімо. -У чому мене звинувачують?
-Я нічого не робив! -Уперед!
Ви маєте посадити мене разом із моїми шефинями.
Може, почекаєте, поки по вас прийдуть, принесуть повістку в суд?
-У нас такі порядки. -Я нічого не робив, кажу ж вам!
Я невинний!
Я в пань викидайло!
Якщо не посадите мене, я сам себе посаджу.
Останніми затримали Еулалію Баладро й Теофіло Пінто.
Пара змогла втекти,
бо не було ні фото, ні даних, що могли б призвести до їхнього арешту.
Але коли вони сідали на автобус до Сан-Антоніо, Техас,
то вписали в бланк свої справжні імена.
Там їх ідентифікували й заарештували.
Відведіть їх у камери.
Отак у в'язниці Консепсьйон-де-Руїса,
де зазвичай сиділи лише декілька п'яниць,
вперше й востаннє в її історії перебувало 19 в'язнів.
Слухайте мене всі.
Особливо ви, стукачки.
Ми подбаємо, аби нас усіх якомога швидше звільнили.
Але попереджаю, якщо хтось із вас видасть нас
або скаже щось зайве, то вам гаплик, затямили?
Так, шефине.
Деякі з дівчат, яких ми затримали,
заявили, що знають про ще інших мертвих.
Ми повернулися на ранчо «Лос-Анхелес»,
де ми без особливих зусиль
змогли знайти ще три трупи.
ВИРОК СУДДІ ПЕРАЛЬТИ
З усіх справ, які траплялися в моїй кар'єрі,
жодна не була такою відомою й гучною, як справа сестер Баладро.
Попри все, що про них говорили й писали,
я ніколи не дозволяв цьому впливати на мої дії.
Я завжди діяв чесно й неупереджено.
Але боюся —
й оглядаючись тепер назад, —
більшість людей воліла повірити
у версію, яку розповіли газети,
а не в правду.
Пані Аркангело, дивіться, що в газетах кажуть про вас двох.
СУТЕНЕРКИ Й УБИВЦІ
Сучі сини.
Як вони сміють натякати, що ми вбили дівчат.
Кляті стерв'ятники. Вони й не знають, що придумати далі.
З того, що можна узагальнити із заяв дівчат,
перед нами дуже складна справа.
Потрібно проводити цей процес з неабиякою обережністю й обачністю.
Повністю згоден, сеньйоре.
Насамперед слід розділити затриманих дівчат.
Тих, хто скаржилися на жорстоке поводження,
ми оформимо як потерпілих і свідків,
а тих, хто не скаржився,
ми будемо вважати підозрюваними й спільницями сестер Баладро.
Як скажете, сеньйоре.
Сеньйорити Ермініє Н.
Гвадалупе Н.
Глоріє Н.
Люс Маріє Н.
Хасінто Н.
Перло Н.
й Хувенсіє Н.,
пройдіть зі мною.
А ми, сеньйоре?
Ми залишимося тут?
З огляду на ваші свідчення
ви вважаєтеся співучасницями й підозрюваними в злочинах.
Що?
Як?
Чому?
Вибачте, сеньйоре! Не знаєте, чи з'явився пан Рендон, наш адвокат?
Ні, пані. Ніхто не приходив.
Відтепер ви спатимете тут, сеньйорити.
З цієї миті ви більше не ув'язнені, і вас не обвинувачують.
Це не дуже гарне місце, але ви вільні.
Можете заходити собі й виходити.
Ваш єдиний обов'язок —
бути присутніми при судових процесах.
Зрозуміли?
Так.
Ми будемо їсти те саме, що у в'язниці?
Чесно кажучи, це гидота.
Не хвилюйтеся, сеньйорити.
Про це ми також подбаємо.
Почувайтеся як удома.
Нові трупи на ранчо сутенерок!
Знову мертві!
Знайдено нові трупи на ранчо сутенерок!
Знайдено нові трупи!
Знайдено нові трупи на ранчо сутенерок!
Знайдено нові трупи!
Знайдено нові трупи на ранчо сутенерок!
Знайдено нові трупи!
Розумію, просто в мене немає вільних кімнат.
Ага.
Гаразд.
Щасти.
-Добрий день. -Панове.
Репортери з «Аларми»!
У нас є бронювання на ім'я газети.
Ви теж тут через убивства Баладро?
Саме так.
Нас багацько, правда?
Ви й не уявляєте, скільки. Я дам вам останні вільні кімнати.
Тюрма, у якій тримають тих сутенерок, далеко звідси?
Зовсім ні.
Консепсьйон дуже малий. Суд лише за два квартали.
-Тоді ходімо. -Ходімо.
Прошу, віднесіть наші валізи в номер.
Добре.
-Бережіть як зіницю ока. -Так, пане.
Сеньйорити, ми всі в Консепсьйон-де-Руїсі
зворушені вашою історією.
Насолоджуйтеся їжею, яку приготували дами Незгасимої Свічки.
Відтепер, обіцяю вам
від імені мерії, яку я очолюю,
вам нічого не забракне.
Смачного.
ВОНИ ГОЛОДУВАЛИ!
ЇМ ДАВАЛИ ЛИШЕ 5 КВАСОЛИН І ТОРТИЛЬЮ НА ДЕНЬ!
Ви б не сказали адвокату, який брав у нас свідчення,
що ми хочемо з ним поговорити?
Що вам треба?
Поговорити наодинці й розповісти дещо, що ми згадали.
Але тут забагато вух.
Добре.
Уперед, сволоти.
Будете, зрадниці, плести брехні про нас?
Невдячні!
Забули, якими ви до нас потрапили?
Брудні, вошиві й голодні!
Запишіть, що присутні тут
попросили продовжити їхню заяву,
і що вони зроблять це з власної волі
й без жодного примусу.
Шефині збрехали мені й моїй мамі.
Мені було 15 років, і моїй мамі дали за мене 200 песо.
Я мала працювати в Педронесі покоївкою,
але коли я прибула в дім,
сеньйори змусили мене працювати
шльондрою.
Вибачте.
Скільки вам було років?
П'ятнадцять.
Ні, чекайте. Мені виповнилося тринадцять, коли я приїхала до кабаре.
Додайте, що за роботу в борделях мені не давали ні гроша.
Мені було 12, і моїй родині сказали, що я працюватиму на сірниковій фабриці.
Але коли я приїхала туди, то зрозуміла, що це не фабрика, а бордель.
І сеньйори не випустили мене звідти.
Я теж не отримувала платні за свою роботу.
Я думала, що буду там покоївкою,
але в «Каса-дель-Моліно» мене змусили спати з чоловіками.
«Ти будеш шльондрою, і все», — сказали сутенерки.
Бажаєте додати щось до своєї заяви, сеньйорито?
Так, адвокате.
Мені теж не платили всі ці роки, які я була в них.
Пане адвокате, звільніть цих трьох дівчат
і помістіть їх разом з іншими в нову кімнату.
А також змініть їхній правовий статус,
аби відтепер вони замість підозрюваних
стали жертвами й свідками.
Так, сеньйоре.
ЇХ ОБДУРИЛИ Й ЗМУСИЛИ ПРАЦЮВАТИ ПОВІЯМИ!
МЕХІКО, 18 БЕРЕЗНЯ 1964 РОКУ
З того, що я взнав й із заяв дівчат,
справа затягнеться, пане Хуліо.
Більшість неповнолітні, і сутенерки не лише катували їх,
а й ув'язнювали без крихти хліба.
Я працюю далі й усе вам доповідатиму.
До завтра.
Пан Хуліо дуже задоволений і передає нам вітання.
Тепер хай Баладро заговорять, і все буде шикарно.
Будьмо, Белісаріо.
Це наш шанс.
Як ви поясните наявність трьох трупів
у дворі казино «Дансон»?
Ми нічого про це не знаємо.
Мабуть, хтось закопав їх там, аби нашкодити нам.
А інші трупи,
які виявили на ранчо «Лос-Анхелес», що теж належить вам?
Та не знаємо ми нічого теж!
Декілька дівчат, які працювали у вашому домі,
скаржаться, що ви тримали їх під замком, катували й морили голодом.
Узагалі-то деякі твердять,
що ви їм давали їм лише одну тортилью й п'ять квасолин на день.
-Що ви на це відповісте? -Що це все брехня.
Ми давали цим невдячним те, що всі їдять.
Іноді — навіть суп із локшиною.
Слухайте, сеньйори, так ми ні до чого не дійдемо.
Потрібно, аби у вас був адвокат, який даватиме вам поради.
Звинувачення проти вас дуже серйозні,
а ви, здається, не сприймаєте це так серйозно, як варто б.
Це ви поводитеся, як бовдур, сеньйоре.
От наші могутні друзі довідаються, що ви робите з нами,
і побачите, чия правда!
Відведіть їх у їхню камеру.
Кляті вбивці!
-Відпустіть! -Не чіпайте мене!
Насамкінець, на завершення розслідування,
ми привезли в'язня з тюрми Мескали —
пекаря Симона Корону,
з чиєї заяви й почалося спершу розслідування
проти сестер Баладро.
Як вас звати? Пане поліціянте!
Перепрошую, ви не могли би посадити мене деінде?
Ні, сеньйоре.
Це єдина в'язниця в Консепсьйоні.
Вас наказали помістити разом з усіма підсудними.
Що таке, Сімоне?
Який збіг, що життя знову нас звело.
Бачиш, де ми опинилися через тебе, козел?
Клятий Симон Корона!
Ти не тільки злодій, а ще й стукач, сучий ти сину!
Дуже приємно, Короно. Я прагнув познайомитися.
Сеньйорита Серафіна стільки про тебе розповідала.
Серафіно, Аркангело, клянуся, я нічого не казав.
Я й не знаю, чому я тут!
Ой, Симоне.
Шкода, що я не вбила тебе, коли могла.
Але не хвилюйся, тут ти в безпеці.
Правда, Капітане?
Звісно.
Ми з хлопцями будемо його тут шанувати.
Агов!
Припиніть, ясно?
Що таке?
Суд над Баладро не може продовжуватися, якщо в них немає адвоката.
І знаєте що?
Вам як державному адвокату
доведеться їх представляти, сеньйоре Сеспедесе.
То вихваляються купою грошей і зв'язками, а іншого не знайшли?
Спочатку вони вимагали, щоб їх представляв Рендон,
але той випарувався, і його ніде не знайти.
А більше ніхто не наважується братися за справу.
Ну гаразд.
Але ви погодитеся зі мною,
що моїх підопічних навіть диво не врятує.
Це ще невідомо.
Не забувайте, що в цій країні правосуддя сліпе.
Послухайте, сеньйоре.
Ми ні від кого не потребуємо допомоги. А тим паче від якогось незнайомця.
Сеньйори, ваша ситуація досить делікатна.
А без адвоката може бути гірше.
Ми невинні!
А те, що верзуть, — це брехня.
Слухайте, сеньйори, подобається вам це чи ні,
ви повинні брати участь у слуханнях й очних ставках
і доводити там свою невинність.
І я можу вам допомогти.
А чому б ми мали вам довіряти?
Бо це мій обов'язок — робити для вас усе, що можу.
-Ви вірите, що ми невинні? -Не я буду вас судити.
Але якщо скажете правду й співпрацюватимете зі мною,
я зроблю для вас усе можливе.
Якщо ви будете нашим адвокатом, то краще вірте нам.
А якщо витягнете нас звідси, ми вас озолотимо.
Звинувачення проти вас серйозні.
Я прошу, аби ви заспокоїлися й не горлали на суддю.
Це ні до чого не приведе й лише погіршить ситуацію.
Гаразд. Ми приймаємо вас за нашого адвоката.
З вашого дозволу. Іду працювати.
Сеньйори тримали нас під замком.
Одного разу я й ще троє дівчат зробили те, що їм не сподобалося,
і вони замкнули нас у кімнаті.
Одного разу пані Серафіна сказала мені: «Візьми цю палицю й бий їх!
Битимеш заслабко — битиму тебе, аби ти навчилася!»
Гляньте, що вона зі мною накоїла, сеньйоре.
Порядок!
Вони вирахували наші витрати з наших заробітків.
Вони знали, що без школи я не вміла рахувати.
І не давали ні гроша.
Ти плюгава зміюка, Авроро.
Ми платили все, до останньої копійки!
Іноді ми навіть купували вам сукні й туфлі!
Чи неправда?
Стосовно дівчат, яких знайшли похованими на подвір'ї.
-Вам є що сказати? -Так, сеньйоре.
Я пам'ятаю, як пані Аркангела й пані Серафіна
штовхали Фелісу й Евелію з балкона казино.
Бідолашні лежали там мертві, з розтрощеними головами.
Вони поховали їх на подвір'ї.
Убивці.
От стерво! Брехунка!
Це все брехня.
Аркангело!
Нас майже не годували.
Нам давали недоїдки зі смітника,
а вони їли рагу з яйцями.
Ти невдячна брехунка, Марія дель Кармен.
Ми завжди ставилися до вас усіх, як до дочок.
І це не найгірше.
Іноді нас утримували так довго,
що кілька моїх подруг захворіли й померли через них.
Пошукаєте ще — знайдете в їхніх домах ще мертвих дівчат.
Порядок!
«Бідні, невинні жертви мабуть, пережили справжні жахіття,
пекло на землі, живучи в цих горезвісних домах.
Лише показове покарання бездушних сутенерок
буде справедливістю».
Прекрасно, Чучо.
У мене є фото, на яких Баладро погрожують дівчатам.
Вони дуже пасуватимуть до статті.
Дивися.
Гарно ж?
Супер.
Купуйте газету «Аларма»!
Проблема була в тому, що справа викликала
стільки хворобливої цікавості по всій країні,
що на засіданнях усе почало виходити з-під контролю.
Тиша!
Порядок!
Коли ми приїхали на ранчо, Роса, одна з нас, захворіла.
Я бачила, як оця підійшла до неї й сказала:
«Я зроблю тобі лікувального чаю». А потім змусила її випити все.
А за кілька годин Роза померла.
Я гадаю, що ця пані, яка завжди була як відьма,
поклала її щось у чай, і це її вбило.
Гвадалупе Н.
Я була там присутня, коли Калавера, попрасувавши її,
дала бідолашній Бланці газованку, яка вбила її.
Хочеш ще щось додати?
Завжди, коли ми вагітніли,
пані Калавера давала нам чай, щоб витягнути дітей.
І ми не знали, що це за відьомське зілля,
і що вона тоді робила з бідними дітьми.
Ваша честь, я присягаюся, що це все неправда.
СПІЛЬНИЦЯ, ВІДЬМА Й СТЕРВ'ЯТНИЦЯ!
ТАКИЙ ВИГЛЯД МАЛО ПЕКЛО
Пам'ятаєш, як ти мітлою відлякував стерв'ятників,
а вони лише відскакували?
За все своє життя
я не раз мусив відлякувати стерв'ятників.
Не знаю, котрий із цих разів ти просиш мене згадати.
Коли пані Серафіна з відчаю
дістала пістолет, дала його тобі й сказала: «Тічо, застрель їх».
-Уже не пам'ятаєш? -Ні, мене тоді не було.
А коли ти якось прийшов після обіду,
пані Аркангела сказала поховати Фелісу й Евелію там,
де ти поховав Бланку? Чи це брехня?
Ні, може це вам наснилося, сеньйорито,
бо цього не було.
Заберіть його.
«Еустікіо Натера, він же «Тічо» або «Гробар»,
намагався вдавати, що нічого не знав.
Але маючи це похмуре обличчя, сповнене зла,
жорстокості й досади,
він не міг приховати від нас правду.
На його совісті, мабуть, щонайменше десяток смертей».
Ні.
«Сотня смертей».
Тихо, Теофіло!
Годі вже верзти дурню!
Іншого разу вона мені сказала:
«Лишаю цих чотирьох жінок. Дбай про них.
А якщо хтось спробує втекти,
використай гвинтівку, яку я дала для охорони корів».
Прикуси язика!
Годі вигадувати, козел.
Коли я вистрілив з рушниці, сеньйоре,
то лише виконував наказ пані Аркангели.
Хобот зашнуруй, сучий сину!
Мої своячки дуже багаті.
У них купа грошей, може, мільйони.
Але нам вони не хотіли давати ні гроша.
І все б пішло геть інакше, якби вони не були такими скупими.
Ти зрадник і недоумок, Теофіло!
Заберіть їх.
Агов!
Не чіпайте мене!
Капітан казав сеньйорам, як нас карати.
Він рубав палиці у дворі й випробував по своїй руці,
щоб вибрати, яка сильніше б'є.
Коли він нас карав, то брав найдошкульнішу палицю й хвалився цим.
Ваша честь, тоді я вважав, що ці жінки
вчинили акт непокори.
І що їх необхідно показово покарати.
Ви задоволені своїми діями, капітане?
Так, сеньйоре.
Як гордий член мексиканської армії я завжди вважав,
що підтримувати порядок — це частина мого обов'язку.
«Бездушний офіцер капітан Ерменегільдо Бедойя
був інструментом для виконання
тих тортур, яким сутенерки піддавали
своїх бідолашних жертв».
Якось ми прали білизну, і прийшов капітан Бедойя.
Раптом він зупинився й помітив щось, що лежало на долівці.
Він запитав: «Що це?»
«Це Бланка», — відповіла пані Серафіна.
Капітан крикнув дуже сердито:
«Скажи Тічо відвезти ввечері Бланку
на край міста й залишити її на смітнику, хай її там собаки з'їдять!»
Це був просто жарт, ваша честь.
Як я міг би сказати щось таке серйозно?
«Цей зловісний офіцер
був коханцем Серафіни Баладро.
Ще один у списку цієї жахливої жінки,
котру через велику кількість коханців
можна порівняти
з чорною
вдовою».
Коли газети почали згадувати,
що сестри Баладро мали стільки влади
й впливових приятелів у План-де-Абахо,
то також стали твердити, що засудити їх неможливо.
Моєю негайною відповіддю було
оголосити про конфіскацію всього майна…
…щоб убезпечити майбутню компенсацію жертвам.
У нас хочуть забрати нашу власність?
Ось чого ці сучі сини прагнули від самого початку!
Вони нас обдеруть до нитки!
Аркангело!
-Вартові! -Сеньйоре.
-Вартові. -Сеньйоре.
Покличте лікаря! Пані Аркангела зомліла.
Цьому неможливо запобігти?
Що таке?
-Швидку. -Лікаря!
Дмухай на неї!
Аркангело!
-Ось він! -Адвокате!
Адвокате Сеспедесе!
Дозвольте поставити трохи незручне питання?
Як адвокат сестер Баладро ви справді вірите в їхню невинність?
Прошу, зрозумійте мене правильно.
Я захищаю цих жінок, бо це мій обов'язок,
адже я державний адвокат і мені доручили цю справу.
Але, очевидно, що я з ними не згоден.
Навпаки, гадаю вони обидві заслуговують на смертну кару,
якої, на жаль, у План-де-Абахо немає.
З вашого дозволу.
Адвокате!
Адвокате, дозвольте.
Звісно, виходячи з уст їхнього власного адвоката,
це була невдала заява.
Трапилося кілька подібних спалахів емоцій, і чинився величезний тиск з усіх боків.
Зокрема зі столиці.
«Аларма»! Очні ставки топлять клятих сестер!
Але на той момент справа вже набула міжнародного розголосу,
а Консепсьйон-де-Руїс перетворився в справжнісінький цирк.
У певну мить я нарахував у суді
понад 119 людей, які не мали до нього жодного стосунку.
Ці кляті сутенерки!
Убивці!
Відьми!
Убивці!
Чорти б вас узяли!
Убивці!
Стерви прокляті!
«Аларма»! Очні ставки топлять клятих сестер!
Купуйте «Аларму»!
Але суд мав тривати, і за процедурою
потрібно було провести на місці
реконструкції подій з жертвами й підсудними.
-Кляті сутенерки! -Порядок!
Дотримуйтеся порядку!
Прошу, сеньйорити.
Отам Калавера дала їй чай,
і невдовзі вона померла від отруєння, правда ж?
А отам загинули мої товаришки.
Ми бігли, а тоді я почула постріли.
Пан Теофіло стояв у дверях.
Пані Еулалія вийшла й дала йому рушницю.
Те, що кажуть сеньйорити, правда?
Ідемо до могили, ваша честь?
Так, сеньйоре.
Відьми!
Убивці!
Ти поховав їх тут, Тічо?
Так, сеньйоре.
Хто тобі це наказав?
Моя шефиня Серафіна.
Сказала: «Поховай там, аби могилу не було видно з дороги».
І ти впевнений, що ти поховав лише трьох дівчат?
Клянуся, були лише ці троє, на додачу до інших трьох із казино,
яких я ховав.
Чи були ще інші, я не знаю.
Сеньйорити, можете вказати, де могила?
Народне обурення,
яким дещо маніпулювали газети, які щодня перебільшували все більше,
викликало таку шалену лють,
що над підсудними більш ніж один раз
пробували здійснити самосуд.
Убивці!
З цього балкона сеньйори штовхнули Евелію та Фелісу.
А отам сеньйори неодноразово нас катували.
Брехунки! Паскуди!
Невдячні брехунки!
Спокійно, сеньйори.
Прошу пройти сюди.
Ідемо.
Кляті стерви.
Якось сеньйори говорили з капітаном Бедойєю,
і ми чули, що вони планували всіх нас убити
й поховати тут, у дворі.
Правда, дівчата?
-Так. -Так.
Кажи, Сокорро. Хочеш щось додати?
Одного разу, уночі,
пані Аркангела й Серафіна та капітан Бедойя
пробували скинути нас із даху.
-Правда, дівчата? -Так.
Переходимо до наступної реконструкції.
Скажіть, капітане,
це в армії ви навчилися цього жорстокого й нелюдського покарання,
яким підкоряли дівчат?
Ні, ваша честь.
Оце покарання — плід мого власного натхнення.
Але сеньйора завжди карала нас палицею, ваша честь.
Пані Аркангело,
можете підняти палицю?
НАРОД ВИМАГАЄ СПРАВЕДЛИВОСТІ
ЦИХ ГІЄН ХОТІЛИ ЛІНЧУВАТИ!
Попри те, що ЗМІ шалено наполягали
на пошуку нових трупів,
і хоча були проведені обшуки, вони не дали результатів.
Але зі свідченнями жертв
і реконструкцією подій
можна вже було висунути обвинувачення підозрюваним,
аби офіційно затримати їх,
і надалі виносити вирок кожному й кожній із них.
Зі мною не можна так поводитися, вилупки!
Я Аркангела Баладро! Я ні в чому не винна!
Поводьтеся пристойно, будь ласка!
Далі!
Підійміть знак, будь ласка.
Правий профіль.
Лівий профіль.
Далі!
Яка ганьба! Боже, яка ганьба!
Заспокойтеся, пані, будь ласка!
Правий профіль.
Правий!
Далі!
Капітане, зніміть, будь ласка, окуляри.
Праворуч.
Ліворуч.
Далі!
Правий профіль.
Лівий профіль.
Далі.
Можете присісти?
Ще.
Отак.
Правий профіль.
Присядьте!
Лівий профіль.
Далі!
За результатами ретельного розслідування
й враховуючи докази, наведені обома сторонами,
я зараз буду виносити вироки підсудним.
Будь ласка, прошу поводитися якнайпристойніше.
Капітан Ерменегільдо Бедойя.
За співучасть у злочині
й за організацію злочину, описаного в обвинувальному акті,
ви засуджені до 25 років ув'язнення.
Убивця!
Хуана Корнехо.
Жінка на ім'я Хуана Корнехо,
також відома як «Калавера»,
засуджується до десяти років за вбивство першого ступеня в справі пані Роси Н.
До чотирьох років за проведення незаконних абортів
і ще до шести за злочинну недбалість
у справі сеньйорити Бланки Н.
ХУАНА КОРНЕХО — «КАЛАВЕРА» 20 РОКІВ
Теофіло Пінто та Еулалія Баладро.
Пан Теофіло Пінто
засуджується до двадцяти років за два вбивства першого ступеня
з попереднім умислом і жорстокістю до беззахисних жертв.
Еулалія Баладро, його дружина й спільниця,
засуджується до 15 років за те, що зняла рушницю зі стіни
й передала її своєму чоловікові,
аби він стріляв нею в жертв.
ЕУЛАЛІЯ БАЛАДРО 15 РОКІВ
ТЕОФІЛО ПІНТО 20 РОКІВ
Еустікіо Натера, відомий як «Тічо» або «Гробар»,
засуджується до 12 років за порушення законів про поховання
й за співучасть у сукупності скоєних злочинів.
ЕУСТАКІО НАТЕРА — «ТІЧО» 12 РОКІВ
Водій Фульхенсіо Перес,
відомий також як «Ескалера»,
засуджується до шести років за порушення правил дорожнього руху
й торгівлю людьми між штатами.
ФУЛЬХЕНСІО ПЕРЕС — «ЕСКАЛЕРА» 6 РОКІВ
Ніколяс Перес, він же «бравий Ніколяс»,
засуджується до шести років за замах на вбивство,
перевищення службових повноважень і зловживання владою.
НІКОЛЯС ПЕРЕС — «БРАВИЙ НІКОЛЯС» 6 РОКІВ
Симон Корона.
Симон Корона, відомий як «Пекар»,
засуджується до шести років за незаконне поховання
й участь в злочинних групах.
СИМОН КОРОНА — «ПЕКАР» 6 РОКІВ
І нарешті, Серафіна й Аркангела Баладро.
-Кляті вбивці! -Убивці!
За вбивства першого ступеня, ненавмисне вбивство через безвідповідальність,
незаконне позбавлення волі,
фізичне й моральне насильство,
незаконне володіння вогнепальною зброєю,
носіння вищезгаданої зброї,
розбещення неповнолітніх,
сутенерство,
позбавлення третіх осіб доходу,
злий умисел,
захоплення конфіскованого майна,
порушення законів про поховання,
порушення федеральних законів дорожнього руху й приховування майна —
суд в усьому вищепереліченому визнає Серафіну й Аркангелу Баладро
винними.
Тиша!
Це все брехня й наклеп!
Ми невинні!
Ви продажний корупціонер, Перальто!
І всі ви, покидьки!
Виродки!
Сучі сини! Боягузи!
Ми ніколи нікого не вбивали!
Це несправедливість, ваша честь!
Краще хай нас уб'ють, ніж терпіти цю ганьбу!
Відтак, пані Серафіна й пані Аркангела Баладро
засуджені до 35 років ув'язнення
без можливості умовно-дострокового звільнення.
ПРАВОСУДДЯ ЗДІЙСНИЛОСЯ! ГІЄНИ ПОМРУТЬ У ТЮРМІ!
ВСЯ БАНДА ШАКАЛІВ ЗАСУДЖЕНА!
Аврора Баутіста,
Перла Пілар Кардона,
Гвадалупе Енрікес,
Глорія Лопес,
Лус Марія Мендес,
Сокорро Монтес,
Марія дель Кармен Регулес.
Хасінта Реєс,
Ермінія Солорсано.
Сеньйорити, для мене
й для всієї влади Консепсьйон-де-Руїса
та штату План-де-Абахо
змога відновити правосуддя — це привілей.
Багато говорили, що велика влада й вплив сестер Баладро
унеможливлять їхнє показове покарання.
Але правосуддя сліпе,
і Мексика дотримується закону.
Доказом цього є заслужена компенсація,
яку вам щойно надано.
ВЛАДА КОНСЕПСЬЙОН-ДЕ-РУЇСА Й КАТОЛИЦЬКА ЦЕРКВА
ПІДТРИМУЮТЬ НОВЕ ЖИТТЯ ЖЕРТВ
-Хай живе Консепсьйон-де-Руїс! -Хай живе!
-Хай живе План-де-Абахо! -Хай живе!
-Хай живе Мексика! -Хай живе!
Хай живе Мексика!
Хай живе!
-Хай живе Мексика! -Хай живе!
Мексиканці, на поклик війни
Сталь беріть і вуздечку
Хай стрясеться земля в її надрах
Під гармати розкотистий грім
Ми дякуємо Господу, що дозволив
цим невинним дівчатам
пережити цей трагічний і болісний досвід.
Нехай Господь, Усемогутній і Вічний Отець,
дарує їм краще майбутнє
вдалині від помилок і гріха.
Амінь.
Молімося.
«Вірую в єдиного Бога Отця, Вседержителя,
Творця неба й землі,
усього видимого й невидимого.
І в єдиного Господа Ісуса Христа,
Сина Божого,
єдинородного, від Отця народженого перед усіма віками.
Бога від Бога, Світло від Світла,
Бога істинного від Бога істинного.
Родженного, несотворенного,
єдиносущного з Отцем,
що через Нього все сталося.
Що задля нас людей
і нашого ради спасіння
зійшов із небес за Понтія Пилата,
і страждав, і був похований.
І воскрес у третій день, згідно з Писанням.
І вознісся на небо,
і сидить праворуч Отця.
І вдруге прийде зі славою
судити живих і мертвих,
а Його Царству не буде кінця».
Чесно кажучи, мушу визнати, що ми перебільшили історію Баладро.
Особливо коли ми сказали, що вони вбили десятки чи й сотні дівчат.
Але тоді ми вважали це необхідним,
бо завдяки нашій роботі Мексика замислилася
над такими бідами, як дитяча проституція,
сутенерство,
торгівля людьми,
зникнення жінок,
жорстоке поводження з дітьми,
але перш за все —
над корупцією й співучастю
у владі всіх рівнів.
Ми не збираємося зображати себе святими
чи вихваляти одне одного,
але я вважаю, що наша робота
змінила назавжди журналістику в Мексиці.
І відтоді всі медіа,
у тому числі радіо й телебачення,
пробують наслідувати нас.
Справа була така
велика й успішна,
що, аби й надалі задовольняти наших читачів, за кілька років
ми пошукали головних героїв для оновлення історії.
Але виявлене було надто непривабливим.
Ми облишили це.
ЕПІЛОГ
Симон Корона одужав
після ножового поранення у в'язниці.
Винного так і не знайшли.
Він відсидів у в'язниці штату Мескала,
де проявив зразкову поведінку.
Тоді він повернувся до Сальто-де-ла-Тукспана,
де відкрив нову пекарню й досі щасливо живе.
Бравий Ніколяс демобілізувався.
У в'язниці він навчився ремесла шевця
й тепер має власну майстерню.
Тічо, Гробар, спробував знову стати викидайлом,
але йому не пощастило, він працює вантажником на складах.
Він відвідує Баладро, коли може, до яких відчуває прихильність.
Ескалеро знову став водієм
і тепер володіє автопарком у Сан-Педро-де-лас-Коррієнтес.
Подейкують, він профінансував його грошима Баладро,
яким він звітує щотижня.
У Сан-Педро. Газу.
Еулалія Баладро після звільнення
почала продавати традиційні цукерки
біля в'язниці Пахареса,
чекаючи на звільнення свого чоловіка, Теофіло Пінто.
Капітан Ерменегільдо Бедойя сидить у в'язниці Педронеса,
де ватажкує над блоком.
Охоронці та в'язні його поважають і бояться.
Аркангела й Серафіна Баладро досі в жіночій в'язниці…
Їжа й напій.
…де вони розпочали різний бізнес.
Вони лихварки й, подейкують, сутенерки в кількох ув'язнених жінок.
Вони нібито накопичили величезні статки —
понад 100 000 песо.
Однак у них немає ані найменшої надії вийти з в'язниці живими.
Один обід.
А щодо дівчат із їхніх борделів —
скільки ми не шукали, усе марно.
Кожен обрав свій шлях, і сліди загубилися.
Ніхто не знає, що з ними сталося.
Гайда. Заходьте.
Як ти, Ернестіно?
Підеш зі мною?
Я не Ернестіна.
Ні Гельда, ні Елена.
Проте я вже звикла. Я Марія.
То йдемо?
Гайда.
Тридцять песо.
Ходімо.
«ДЕЯКІ ПОДІЇ, ОПИСАНІ ТУТ, СПРАВЖНІ.
УСІ ПЕРСОНАЖІ ВИГАДАНІ».
Х. І.
«МЕРТВІ ДІВЧАТА»
ДОДАТОК
НА ФОТО:
1. АРКАНГЕЛА БАЛАДРО
2. КАЛАВЕРА
3. СЕРАФІНА БАЛАДРО
4. БЛАНКА… ВОНА БУЛА ТЕМНОШКІРА (ПОМЕРЛА 17 ЛИПНЯ)
5. ЕВЕЛІЯ (ПОМЕРЛА 14 ВЕРЕСНЯ)
6. ФЕЛІСА (ТОДІ Ж САМО)
7. РОСА (ПОМЕРЛА 15 СІЧНЯ)
8. ЛУПЕ (НЕ ПРОЛІЗЛА В ТУАЛЕТ)
9. АВРОРА БАУТІСТА (ОТРИМАЛА КОМПЕНСАЦІЮ)
10 ТА 11. ДВІ ЖІНКИ, ЯКИХ ЗАСТРЕЛИВ ТЕОФІЛО ПІНТО
МЕРТВІ ДІВЧАТА
ПРИСВЯЧУЄТЬСЯ ПАМ'ЯТІ Й ГЕНІАЛЬНОСТІ ХОРХЕ ІБАРГУЕНГОЙТІЇ
Переклад субтитрів: Павло Дум'як