‫- "המתות"‬ ‫של לואיס אסטרדה -‬
‫- מבוסס על ספרו‬ ‫של חורחה איברגואנגויטיה -‬
‫תכתבי את התאריך. נבדוק את המספרים אחר כך.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-ערב טוב. איך אפשר לעזור?‬
‫אפשר לקבל ארבע קמפצ'נות?‬ ‫-כמובן. שני פסו.‬
‫בבקשה.‬
‫לילה טוב.‬
‫תני לי, אעזור לך לספור.‬
‫בואי נראה.‬
‫אתה לא זוכר אותי, סימון קורונה?‬
‫אז הנה תזכורת, מנוול!‬
‫מר קורונה, אתה חושד באדם מסוים‬ ‫או בקבוצה מסוימת בביצוע תקיפה?‬
‫לא, אין לי חשדות, אדוני.‬
‫אני בטוח לחלוטין,‬
‫אחרי שראיתי אותה עומדת מולי עם אקדח,‬
‫שהאחראית היחידה לכל זה‬ ‫היא גברת סרפינה בלדרו.‬
‫אני מפציר בכם‬
‫לעצור את גברת סרפינה בלדרו‬ ‫ואת השותפים שלה.‬
‫האמת, כולנו יודעים שבמדינה הזו...‬
‫- חמישה בינואר 1964 -‬
‫הצדק לא נעשה במהירות.‬
‫אני לא בטוח מה מפתיע יותר,‬
‫הבירוקרטיה המסובכת הדרושה כדי ליישם אותו,‬
‫או הוודאות שלו.‬
‫- נשיאת נשק לא חוקית‬ ‫ביזוי הגוף -‬
‫- השופט של מסקלה -‬
‫- המחלקה המשפטית מסקלה -‬
‫הצו ממסקלה...‬
‫- מפקח משטרה‬ ‫פלאן דה אבחו -‬
‫שהורה על מעצר סרפינה בלדרו,‬
‫עבר הלוך ושוב במשך כמה שבועות‬
‫בין סוכנויות משפטיות שונות‬ ‫של מסקלה ושל פלאן דה אבחו,‬
‫עד שהוא הגיע אליי,‬
‫ומייד הוצאתי אותו לפועל.‬
‫- המשטרה נכנסת לתמונה -‬
‫- שלושה עשר בינואר 1964 -‬
‫- קונספסיון דה רואיס‬ ‫פלאן דה אבחו -‬
‫כמה חמור המצב של סרפינה, המפקח?‬
‫חמור למדי, קפטן.‬
‫לכן רציתי להזהיר אותך מראש,‬
‫כדי שתדבר עם עורך הדין שלך ותפעל בהתאם.‬
‫במה היא מואשמת?‬
‫כפי שכתוב במסמך,‬
‫אירעו תקרית ירי וניסיון רצח‬
‫לפני כמה שבועות במפלי טוקספנה,‬ ‫עיירה קטנה במסקלה.‬
‫לפי הדוחות, סרפינה יזמה את התקיפה הזאת.‬
‫תקשיב, אני נשבע כקצין בצבא מקסיקו‬
‫בכבוד של אימי היקרה,‬
‫שסרפינה לא מכירה אף אחד במפלי טוקספנה.‬
‫היא מעולם לא הייתה בעיר הזאת,‬ ‫ובטח אפילו לא מודעת לקיומה.‬
‫אני מאמין לך, קפטן,‬ ‫ואני מעריך את הכנות שלך,‬
‫אבל מחובתי,‬
‫למרות קשרי הידידות שלי עם האחיות בלדרו,‬
‫לציית לצו הזה ולעצור את העלמה סרפינה.‬
‫אני מבין, המפקח. תודה רבה שהודעת לי.‬
‫אל תודה לי, בדויה.‬
‫תזכור שאצטרך לבצע את זה בסופו של דבר.‬
‫אם אמצא אותה, אצטרך להסגיר אותה,‬
‫ומחר אני מתכנן להיכנס לקזינו דנסון.‬
‫אין צורך להוסיף.‬
‫יום נעים.‬
‫תודה שהקדשת לי מזמנך, קפטן.‬
‫המפקח קואטו נראה נחוש למדי.‬
‫הוא בטח הודיע לנו כדי לתת לנו קצת זמן.‬
‫הבחור הזה, סימון קורונה,‬ ‫האשים אותך באחריות לתקרית ירי.‬
‫המפקח יבוא מחר לעצור אותך.‬
‫את רואה, סרפינה?‬
‫חיסלת אותנו!‬
‫מתוך אנוכיות, סתם כי חיפשת נקמה!‬
‫זו אשמתי שנולדתי מלאת תשוקה?‬
‫אנחנו חייבים לברוח כמה שיותר מהר.‬
‫בואי ניסע לארה"ב, ארקנחלה.‬
‫ולוותר על כל מה שיש לנו? מה פתאום!‬
‫קפטן, תגיד לסולם שאנחנו נוסעות לחווה,‬
‫ושהוא יצטרך לבוא לבד.‬
‫תחפש גם את רנדון עד שתמצא אותו.‬ ‫הוא חייב לעזור לנו איכשהו.‬
‫כן, גברתי.‬
‫הרמיניה, קדימה!‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫קדימה.‬
‫בנות, תאספו הכול.‬
‫בצורה מסודרת, בבקשה.‬
‫קדימה.‬
‫קחו הכול, בבקשה.‬
‫מהר, בנות, יהיו לנו כמה נגלות.‬
‫קדימה.‬
‫טיצ'ו, תזדרז, אנחנו חייבים ללכת!‬
‫כשתסיים, תסדר את הסלון,‬
‫ואז תשים קופסאות בירה‬ ‫שיחסמו את הדלת ותקפוץ מהגג.‬
‫הבנת?‬
‫כן, בוסית.‬
‫גברת בנאווידס.‬
‫גברת בנאווידס!‬
‫אני כאן, בחדר האוכל!‬
‫עלינו לעזוב בדחיפות.‬
‫מישהו דיווח עלינו,‬ ‫והם באים לבדוק את הקזינו.‬
‫אלוהים אדירים!‬ ‫אני מקווה שזה לא יסבך אותי בצרות.‬
‫לא, אל תדאגי, גברת אורורה.‬
‫אם ישאלו אותך אם ראית אותנו,‬ ‫פשוט תגידי שלא.‬
‫מה עם התשלום על החודש?‬
‫נכון.‬
‫בבקשה.‬
‫אשאיר לך עוד ליתר ביטחון.‬ ‫-תודה.‬
‫אבל אני מזהירה אותך, גברת אורורה.‬
‫חסר לך שתגידי משהו, כי אם אגלה שפצית פה,‬
‫אני אחסל אותך!‬
‫תתאר לעצמך אישה בגילי,‬
‫שהקדישה את כל חייה לעבודת האל,‬
‫שגומרת בכלא.‬
‫כי שבע שנות המאסר על הסיוע לנשים האלה,‬
‫משמעותן שאני בטוח אמות כאן, נכון?‬
‫זוזו!‬
‫אתן תישנו פה הלילה.‬
‫מחר נמצא לכן פתרון.‬
‫שלא תחשבו אפילו‬ ‫לעשות משהו טיפשי, כי אתן תחטפו.‬
‫מובן?‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫את אחראית עליהן, שלד.‬ ‫-כמובן, בוס.‬
‫רוסיטה, אני חושבת שיש לך חום.‬
‫אכין לך מחר תה נגד שפעת.‬
‫תודה רבה, שלד.‬
‫קר לי מאוד ואני מרגישה זוועה.‬
‫טוב, בנות, אתן יכולות לצאת ולהתפנות.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-היי, שלד.‬
‫טיצ'ו.‬
‫איך היה, שלד?‬
‫איך עבר הלילה על הבנות?‬
‫הן עשו לך צרות?‬
‫לא, בוסית, הן היו בסדר.‬
‫אבל לרוסה יש צינון וחום,‬ ‫אז אני מכינה לה תה.‬
‫ילדה טובה.‬
‫עוד קצת.‬
‫שתי עוד קצת כדי שתרגישי טוב.‬
‫זה יעזור לך להרגיש טוב יותר.‬
‫עוד קצת.‬
‫אני מקווה שבדויה ימצא את רנדון,‬ ‫ושהאידיוט הזה יבוא לעזור לנו.‬
‫ארקנחלה, בואי ניסע לארה"ב‬ ‫עד שהעניינים יירגעו.‬
‫אני לא רוצה לגמור בכלא.‬ ‫-אל תהיי דרמטית, סרפינה!‬
‫בואי נחכה עד שנשמע מרנדון כמה מצבך חמור.‬
‫בוסיות.‬
‫שלד. הבנות אומרות שמצבה של רוסה מחמיר.‬
‫היא מתה.‬
‫- ארבעה עשר בינואר 1964 -‬
‫במשך חודשים רבים‬ ‫הסתובבה בעיירה השמועה‬
‫שהאחיות בלדרו והבנות שבבעלותן‬ ‫מסתתרות בקזינו דנסון.‬
‫למרות שעברתי שם כמה פעמים‬ ‫ווידאתי שאין שם אף אחד,‬
‫החלטתי לחזור לשם‬ ‫כדי לסגור כמה קצוות פתוחים.‬
‫- קזינו דנסון -‬
‫- סגור -‬
‫תחתוך את השרשראות.‬
‫איך ייתכן שיש פה עדיין חשמל?‬
‫שאלה טובה.‬
‫נראה שאין כאן אף אחד.‬
‫אבל אנחנו צריכים לסרוק את המקום ביסודיות‬ ‫כדי למצוא רמזים.‬
‫המפקח, אתה לא חושב שזה מוזר‬ ‫שהכול כל כך נקי ומסודר?‬
‫זה לא מוכיח כלום, קסטרו.‬
‫באנו לעצור את גברת סרפינה.‬
‫אתם תישארו פה.‬
‫קסטרו, בוא איתי.‬
‫אין אף אחד. בואו נלך.‬
‫אין כאן אף אחד. אין לנו מה לעשות.‬
‫בואו נלך.‬
‫החיפוש יכול היה להסתיים שם,‬ ‫אבל ברשומות של קונספסיון דה רואיס‬
‫הופיעה חווה תחת שמן של האחיות בלדרו.‬
‫החלטתי לחפש אותן גם שם.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-חיכינו לך, קואטו.‬
‫אני אתן לך 10,000 פסו‬ ‫אם תגיד שלא מצאת את סרפינה.‬
‫אל תיתמם.‬
‫אתה עובד בשבילנו כבר שנים,‬ ‫ואני יודעת שאתה אוהב כסף.‬
‫בסדר, גברת ארקנחלה.‬
‫רק כי אלה אתן.‬
‫סלחו לנו.‬
‫למרבה הצער, בביקורי הראשון בחווה,‬
‫לא מצאתי אותן.‬
‫זה תועד בדוח החקירה.‬
‫מה דעתך, קסטרו?‬
‫עשרת אלפים פסו.‬
‫הנה החלק שלך.‬
‫היינו מעלימים עין‬ ‫גם תמורת מחצית מהסכום, המפקח.‬
‫יודע מה אני חושב?‬
‫שהאחיות מכסות על דבר רציני יותר‬
‫ממה שסרפינה מואשמת בו.‬
‫גם אני חושב כך, המפקח.‬
‫מוזר שהן נתנו לנו‬ ‫כל כך הרבה בלי שאמרנו מילה.‬
‫ליתר ביטחון, מחר נחזור לקזינו‬ ‫לבדיקה נוספת.‬
‫- קזינו דנסון -‬
‫- סגור -‬
‫תקשיבו.‬
‫אתה, תבדוק בחדרים למעלה.‬
‫דניאל, בצד הזה.‬ ‫-כן.‬
‫אתה תבדוק את הבר ביסודיות.‬
‫תהפכו כל אבן.‬
‫קסטרו, בוא איתי למגורים.‬
‫כן, המפקד.‬
‫גברת בלדרו, יש לך בנות יפות.‬
‫תראה, המפקח. אפשר לראות בבירור‬ ‫שאנשים גרו כאן עד לאחרונה.‬
‫זה לא משנה, קסטרו.‬
‫בוא נמשיך לחפש.‬
‫קסטרו, תבדוק את המחסן.‬
‫המפקח.‬
‫אין שם כלום. הכול מסודר.‬
‫יש פה ריח של כלב מת.‬
‫והאדמה כאן רכה, קסטרו.‬
‫שוטרים, מצאתם משהו?‬
‫לא, המפקח.‬
‫אז תחפשו אתים ובואו לחפור כאן.‬
‫תראה, המפקח.‬
‫סרסוריות מזדיינות.‬
‫ידעתי שהנשים האלה עשו משהו חמור.‬
‫אנחנו צריכים לקרוא לתגבורת מפדרונס.‬
‫תמשיכו לחפור עד שתוכלו להוציא את הגופה.‬
‫מהר, רבותיי. אנחנו צריכים לכתר את החווה.‬
‫קבוצה א', משם. קבוצה ב', מכאן.‬
‫קסטרו, בוא איתי לתוך הבית.‬
‫כן, אדוני.‬ ‫-תבדקו היטב!‬
‫אני בהלם.‬
‫הכלבות המזדיינות האלה כבר ברחו.‬
‫המפקח! נראה שיש מישהו באסם.‬
‫שמענו קריאות לעזרה.‬
‫קסטרו!‬
‫אני כל כך שמחה שבאתם.‬
‫אנחנו כלואות כאן כבר יומיים‬ ‫ולא אכלנו כלום.‬
‫איפה הבוסיות שלכן?‬
‫לאן הן הלכו, לעזאזל?‬
‫אתמול בלילה שמעתי את גברת סרפינה‬ ‫אומרת לגברת ארקנחלה‬
‫שהן יעלו על רכבת לנוגאלס‬ ‫ואז יחצו את הגבול לארה"ב.‬
‫שוטרים, הזעיקו תגבורת.‬
‫קחו את הבנות האלה לתחנה‬ ‫ותאכילו אותן במשהו.‬
‫בואו נלך. לא ניתן‬ ‫לאחיות המזדיינות האלה לברוח.‬
‫- רכבת מקסיקו‬ ‫פדרונס -‬
‫מהר, רבותיי!‬
‫תחפשו בכל מקום!‬
‫שניכם, תחפשו בקרון.‬
‫משטרה. עצרו את הרכבת!‬
‫האחיות בלדרו.‬
‫אתן עצורות.‬
‫- חמישה עשר בינואר 1964 -‬
‫- קונספסיון דה רואיס‬ ‫פלאן דה אבחו -‬
‫אלה הגברות שפגעו בנו וכלאו אותנו.‬
‫הכלבות האלה. בוגדות.‬
‫אלה הנשים הארורות.‬
‫כלבות כפויות טובה.‬
‫אלה המכשפות הרצחניות.‬
‫כלבות כפויות טובה.‬ ‫אתן תשלמו על כל זה, עלובות.‬
‫קואטו המזדיין, לעזאזל.‬
‫יכולנו לפתור את זה בדרך אחרת.‬
‫תיכנסו לשם.‬
‫אני מצטער, גברת ארקנחלה,‬
‫אבל מצאנו גופה קבורה בחצר שלכן,‬ ‫וזה עניין חמור מאוד.‬
‫מעתה והלאה, אני ממליץ לך‬ ‫להיזהר מאוד במילותייך.‬
‫סלחו לי.‬
‫ארקנחלה, איך נצא מזה?‬
‫אל תדאגי, סרפינה.‬
‫אפשר לפתור את הקשקוש הזה בכסף ובהשפעה.‬
‫אנחנו רק צריכות לחכות לרנדון המניאק הזה.‬
‫תזדרזי בבקשה, חואניטה.‬
‫רק תבדקי שלא נשאר שום דבר‬ ‫שמקשר אותי לאחיות בלדרו.‬
‫אני צריך להגיש צו מניעה בבירה.‬
‫בשביל גברת ארקנחלה וגברת סרפינה, אדוני?‬
‫לא, חואניטה, בשבילנו.‬
‫שנותיי הרבות כעורך הדין שלהן‬ ‫הותירו שובל ניירת ארוך,‬
‫והשוטרים יגיעו בכל רגע.‬
‫נראה שזו תהיה חקירה ארוכה.‬
‫מי יודע כמה גופות נוספות נמצא.‬
‫בזכות הממצאים הקשים בקזינו דנסון‬
‫והעדויות הראשוניות‬ ‫של כמה מהבנות שהצלנו,‬
‫גילינו מיהם השותפים העיקריים של האחיות,‬
‫ועצרתי אותם מייד.‬
‫קפטן הרמנחילדו בדויה,‬
‫שלא ידע שהאחיות בלדרו נעצרו,‬
‫התכונן לברוח יחד איתן בעיר נוגאלס.‬
‫- בנק מסחרי פלאן דה אבחו -‬
‫קפטן בדויה, אתה עצור.‬
‫המפקח קואטו, יש לי יותר מ-20,000 פסו בבנק.‬
‫אם תשחרר אותי, הם שלך.‬ ‫-מאוחר מדי, קפטן.‬
‫אני מצטער מאוד.‬
‫בוא איתי, בבקשה.‬
‫אבל אני חף מפשע.‬ ‫רק צייתי לפקודותיו של קפטן בדויה.‬
‫שקט, סמל.‬
‫בתחנה תוכל לתת עדות למשרד התובע המחוזי.‬
‫אתה חושב שמה שאומרים עליהן נכון?‬
‫לא, אין סיכוי.‬
‫האחיות בלדרו הן נשים טובות.‬
‫הן לא היו עושות דבר כזה.‬
‫מר סולם, אתה עצור.‬
‫אני? למה?‬ ‫-קסטרו.‬
‫בוא איתי.‬ ‫-במה אני מואשם?‬
‫לא עשיתי כלום!‬ ‫-תמשיך ללכת!‬
‫אם הבוסיות שלי בכלא, שים אותי איתן.‬
‫למה שלא תחכה עד שיבואו לעצור אותך?‬ ‫עד שתקבל זימון?‬
‫ככה הדברים עובדים כאן.‬ ‫-לא עשיתי כלום, אמרתי לכם!‬
‫אני חף מפשע!‬
‫אני המאבטח של הנשים!‬
‫אם לא תכניס אותי לכלא,‬ ‫אכניס את עצמי, אדוני.‬
‫האחרונים שנעצרו‬ ‫היו אאולליה בלדרו ותאופילו פינטו.‬
‫בני הזוג יכלו להימלט‬
‫כי לא היו לנו תמונות שלהם‬ ‫או ראיות שיובילו למעצרם,‬
‫אבל כשהם ניסו‬ ‫לעלות על אוטובוס לסן אנטוניו, טקסס,‬
‫הם מילאו טופס עם שמותיהם האמיתיים.‬
‫כך הם זוהו ונעצרו.‬
‫קחו אותם לתאים שלהם.‬
‫וכך, בכלא קונספסיון דה רואיס,‬
‫שבו בדרך כלל הוחזקו רק כמה שיכורים,‬
‫זו הייתה הפעם ראשונה והיחידה בתולדות העיר‬ ‫שהיו בו 19 עצורים.‬
‫שימו לב אליי.‬
‫במיוחד אתן, נמושות.‬
‫אנחנו נוודא שישחררו את כולנו בהקדם האפשרי,‬
‫אבל אני מזהירה אתכם, אם מישהו יפצה פה‬
‫ויאמר משהו שהוא לא אמור להגיד,‬ ‫הלך עליו. זה ברור?‬
‫כן, בוסית.‬
‫כמה מהבנות שעצרנו‬
‫אמרו שהן יודעות שהיו מקרי מוות נוספים.‬
‫לכן חזרנו לחוות לוס אנחלס,‬
‫ושם, בלי לחפש הרבה,‬
‫מצאנו שלוש גופות נוספות.‬
‫- הצדק של השופט פרלטה -‬
‫מכל התיקים שעבדתי עליהם בקריירה שלי,‬
‫אף אחד לא היה מפורסם ופופולרי כל כך‬ ‫כמו משפט האחיות בלדרו.‬
‫למרות כל מה שנאמר ונכתב עליהן,‬
‫לא נתתי לזה להשפיע על התנהגותי‬ ‫בשום פנים ואופן.‬
‫פעלתי באופן הוגן וחסר פניות.‬
‫אבל אני חושש‬
‫שבדיעבד אפשר לראות‬ ‫שרוב האנשים בחרו להאמין...‬
‫- שש מתות ועוד נעדרות! -‬
‫לגרסה של העיתונים‬
‫ולא לאמת.‬
‫גברת ארקנחלה, תראי מה כתבו עליכן בעיתון.‬
‫- סרסוריות ורוצחות -‬
‫בני זונות.‬
‫איך הם מעזים לרמוז שאנחנו הרגנו את הבנות!‬
‫אוכלי נבלות ארורים.‬ ‫המנוולים ממציאים שקרים על גבי שקרים.‬
‫מהעדויות של הבנות ניתן להסיק‬
‫שיש לנו תיק מסובך מאוד, אדוני.‬
‫מוכרחים לטפל בו בזהירות ובדיסקרטיות.‬
‫אני מסכים בהחלט, אדוני.‬
‫קודם כול צריך להפריד בין הנערות העצורות.‬
‫את אלה שהתלוננו על התעללות בעדויותיהן‬
‫נגדיר כקורבנות וכעדות,‬
‫ואלה שלא התלוננו,‬
‫נתייחס אליהן כאל אשמות‬ ‫וכאל שותפות של האחיות בלדרו.‬
‫בסדר גמור, אדוני.‬
‫העלמות הרמיניה נ',‬
‫גואדלופה נ',‬
‫גלוריה נ',‬
‫לוס מריה נ',‬
‫חסינטה נ',‬
‫פרלה נ'‬
‫וחובנסיה נ',‬
‫בואו איתי, בבקשה.‬
‫מה איתנו, אדוני?‬
‫אנחנו נשארות כאן?‬
‫לפי העדויות שלכן,‬
‫אתן נחשבות שותפות לפשע וחשודות כאשמות.‬
‫מה?‬
‫איך?‬
‫למה?‬
‫סליחה, אדוני! אתה יודע אם מר רנדון,‬ ‫עורך הדין שלנו, הופיע?‬
‫לא, גברתי. אף אחד לא בא.‬
‫מעתה והלאה תישנו כאן.‬
‫מרגע זה ואילך,‬ ‫אתן כבר לא עצורות או חשודות.‬
‫זה לא מקום מדהים, אבל אתן חופשיות.‬
‫אתן יכולות לבוא וללכת כרצונכן.‬
‫המחויבות היחידה שלכן‬
‫היא להיות נוכחות בהליך המשפטי.‬
‫זה ברור?‬
‫כן.‬
‫נאכל כאן את מה שקיבלנו בכלא?‬
‫בכנות, זה ממש מגעיל.‬
‫אל תדאגו, בנות.‬
‫אנחנו נטפל גם בזה.‬
‫תרגישו בבית.‬
‫עוד גופות בחוות הבושת!‬
‫עוד גופות!‬
‫עוד גופות בחוות הבושת!‬
‫עוד גופות!‬
‫עוד גופות בחוות הבושת!‬
‫עוד גופות!‬
‫עוד גופות בחוות הבושת!‬
‫עוד גופות!‬
‫אני מבין, אבל אין לי עוד חדרים פנויים.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫בהצלחה.‬
‫צהריים טובים.‬ ‫-רבותיי.‬
‫כתבים מעיתון "אלרמה".‬
‫יש לנו הזמנה תחת שם העיתון.‬
‫גם אתם כאן בגלל הרציחות של בלדרו?‬
‫כן.‬
‫באו לא מעט מאיתנו, נכון?‬
‫אין לך מושג כמה. אתם תקבלו‬ ‫את החדרים האחרונים שנותרו לי.‬
‫הכלא שבו מחזיקים את האחיות האלה רחוק?‬
‫לא, ממש לא.‬
‫קונספסיון קטנה מאוד.‬ ‫בית המשפט נמצא במרחק שני רחובות מכאן.‬
‫אז בוא נלך.‬ ‫-כן.‬
‫קח בבקשה את המזוודות לחדר שלנו.‬
‫כן.‬
‫שמור על זה מכל משמר.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫עלמות, כל קונספסיון דה רואיס‬
‫התרגשה מאוד מהסיפור שלכן.‬
‫תיהנו מארוחה שהכינו נשות כנסיית הנר הנצחי.‬
‫מעתה והלאה,‬
‫בשם משרד ראש העיר, ואני בראשו,‬
‫לא יחסר לכן דבר.‬
‫תיהנו.‬
‫- הן הורעבו! -‬
‫- נתנו להן רק חמישה פולי שעועית‬ ‫וטורטייה אחת ביום! -‬
‫אדוני השוטר, תוכל לומר‬ ‫לעורך הדין שגבה מאיתנו עדות‬
‫שאנחנו רוצות לדבר איתו?‬
‫מה אתן צריכות?‬
‫לדבר איתו לבד ולספר לו‬ ‫כמה דברים שנזכרנו בהם.‬
‫פשוט כאן יש אוזניים לכותל.‬
‫בטח.‬
‫קדימה, כלבות.‬
‫בוגדות שכמוכן, תספרו להם שקרים?‬
‫כלבות כפויות טובה!‬
‫שכחתן איך הגעתן אלינו?‬
‫מטונפות, עלובות וגוועות ברעב!‬
‫יירשם בפרוטוקול שהנוכחות כאן‬
‫ביקשו להוסיף פרטים לעדויותיהן,‬
‫והן יעשו זאת מרצונם החופשי‬
‫וללא כפייה.‬
‫האחיות שיקרו לי ולאימא שלי.‬
‫הייתי בת 15.‬ ‫הן שילמו לאימא שלי 200 פסו תמורתי.‬
‫הייתי אמורה לעבוד כמשרתת בפדרונס,‬
‫אבל כשהגעתי לבית,‬
‫הנשים הכריחו אותי לעבוד…‬
‫בתור זונה.‬
‫סליחה.‬
‫בת כמה אמרת שהיית?‬
‫חמש עשרה.‬
‫לא, רגע. מלאו לי 13 כשהגעתי לקברט.‬
‫תוסיפי בבקשה שמעולם לא קיבלתי תשלום‬ ‫על עבודתי בבתי הבושת.‬
‫הייתי בת 12 והן אמרו למשפחה שלי‬ ‫שאעבוד במפעל לגפרורים,‬
‫אבל כשהגעתי למקום,‬ ‫הבנתי שזה לא מפעל, אלא בית בושת.‬
‫האחיות לא נתנו לי לצאת משם יותר,‬
‫ומעולם לא קיבלתי תשלום על העבודה שלי.‬
‫חשבתי שאהיה משרתת בקסה דל מולינו,‬
‫אבל מהרגע שהגעתי,‬ ‫הכריחו אותי לשכב עם גברים.‬
‫"את תהיי זונה וזהו", אמרו הבוסיות.‬
‫תרצי להוסיף משהו לעדות שלך?‬
‫כן, פרקליט.‬
‫גם לי לא שילמו בכל השנים שהייתי איתן.‬
‫פרקליט, שחרר בבקשה את שלוש הבנות האלה‬
‫ותצרף אותן לאחרות בחדרן החדש.‬
‫ובבקשה, תשנה את המעמד החוקי שלהן‬
‫כך שמעתה והלאה הן כבר אינן חשודות בפשע,‬
‫אלא קורבנות ועדות.‬
‫כן, אדוני.‬
‫- רימו אותן וסרסרו בהן! -‬
‫- מקסיקו סיטי, 18 במרץ 1964 -‬
‫לפי מה שגיליתי ולפי העדויות של הבנות,‬
‫המשפט הזה יהיה ארוך, מר חוליו.‬
‫רובן קטינות, ונוסף על העינויים,‬
‫האחיות גם כלאו והרעיבו אותן.‬
‫אמשיך למלא את תפקידי ואדווח לך על הכול.‬
‫נדבר מחר.‬
‫מר חוליו מרוצה מאוד ושולח לנו את ברכתו.‬
‫עכשיו רק צריך שהאחיות ידברו‬ ‫כדי שזה יהיה טוב באמת.‬
‫לחיים, בליסאריו.‬
‫זו ההזדמנות שלנו.‬
‫ואיך אתן מסבירות את העובדה‬ ‫שנמצאו שלוש גופות‬
‫בחצר האחורית של קזינו דנסון?‬
‫אנחנו לא יודעות על זה כלום.‬
‫ואם הן נמצאו שם,‬ ‫מישהו בטח שם אותן שם כדי לפגוע בנו.‬
‫מה עם הגופות האחרות‬
‫שנמצאו בחוות לוס אנחלס, נכס נוסף בבעלותכן?‬
‫אין לנו מושג, לעזאזל!‬
‫כמה מהבנות שעבדו בעסקים שלכן‬
‫התלוננו שהן הוחזקו בניגוד לרצונן,‬ ‫עונו והורעבו.‬
‫למעשה, כמה מהן אמרו‬
‫שהן קיבלו רק טורטייה אחת‬ ‫וחמישה פולי שעועית ביום.‬
‫מהי תגובתכן?‬ ‫-שכל אלה שקרים.‬
‫האכלנו את הבנות כפויות הטובות האלה‬ ‫במה שכולם אכלו.‬
‫לפעמים אפילו נתנו להן מרק אטריות.‬
‫גבירותיי, אנחנו לא מתקדמים ככה לשום מקום.‬
‫אתן צריכות להשיג סנגור שייעץ לכן.‬
‫האישומים נגדכן חמורים מאוד,‬
‫ונראה שאתן לא מתייחסות לכך ברצינות הראויה.‬
‫אתה זה שמתנהג כמו טיפש, פרקליט.‬
‫ברגע שחברינו בעלי ההשפעה‬ ‫ישמעו מה אתה עושה,‬
‫אתה תראה מי מאיתנו צודק!‬
‫תחזירו אותן לתא שלהן.‬
‫רוצחות ארורות!‬
‫עזוב אותי!‬ ‫-אל תיגע בי!‬
‫לבסוף, בסיום החקירה,‬
‫הבאנו אסיר מכלא מסקלה,‬
‫האופה, סימון קורונה,‬
‫זה שעדותו התניעה את החקירה הראשונית‬
‫נגד האחיות בלדרו.‬
‫מה שמך? שוטר!‬
‫אדוני השוטר, תוכל לשים אותי במקום אחר?‬
‫לא, אדוני.‬
‫זה הכלא היחיד בקונספסיון.‬
‫ההוראות היו לכלוא אותך‬ ‫יחד עם כל הנאשמים האחרים.‬
‫מה קורה, סימון?‬
‫איזה צירוף מקרים, אנחנו שוב נפגשים.‬
‫אתה רואה לאן הגענו בגללך, מנוול?‬
‫סימון קורונה המזדיין!‬
‫אתה לא רק גנב, אלא גם מלשן, חתיכת בן זונה!‬
‫נעים מאוד, קורונה. ציפיתי לפגוש אותך.‬
‫גברת סרפינה סיפרה לי עליך הרבה.‬
‫סרפינה, ארקנחלה, אני נשבע שלא אמרתי כלום.‬
‫אני בכלל לא יודע למה אני כאן!‬
‫מר סימון.‬
‫חבל שלא הרגתי אותך‬ ‫כשהייתה לי הזדמנות.‬
‫אבל אל תדאג, דבר לא יקרה לך כאן.‬
‫נכון, קפטן?‬
‫ברור שלא.‬
‫החבר'ה ואני נתייחס אליו יפה מאוד.‬
‫היי!‬
‫תפסיקו!‬
‫מה קורה פה?‬
‫לא נוכל להמשיך במשפט האחיות בלדרו‬ ‫אם אין להן עורך דין,‬
‫ונחש מה?‬
‫אתה, כסנגור ציבורי,‬ ‫תזכה לייצג אותן, מר סספדס.‬
‫הן משוויצות שיש להן הרבה כסף וקשרים,‬ ‫אבל לא הצליחו להשיג עורך דין?‬
‫בהתחלה הן דרשו שרנדון ייצג אותן,‬
‫אבל הוא ברח ונעלם.‬
‫עכשיו אף אחד אחר לא מעז לקחת את התיק.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אתה יודע בדיוק כמוני‬
‫שאפילו נס לא יציל את מרשותיי.‬
‫נחיה ונראה.‬
‫תזכור שבמדינה הזאת, הצדק עיוור.‬
‫תקשיב, פרקליט,‬
‫אנחנו לא רוצות ולא זקוקות לעזרה מאף אחד.‬ ‫בטוח שלא מאדם זר.‬
‫גבירותיי, המצב שלכן בעייתי.‬
‫בלי עורך דין, הוא עלול להחמיר.‬
‫אנחנו חפות מפשע!‬
‫מה שנאמר עלינו הוא שקר.‬
‫תקשיבו, גבירותיי, בין אם תרצו ובין אם לא,‬
‫אתן חייבות להגיע לשימועים ולגביית העדויות,‬
‫ושם לטעון לחפותכן.‬
‫ואני אוכל לעזור לכן.‬
‫למה שנסמוך עליך?‬
‫כי מתפקידי ומחובתי‬ ‫לעשות למענכן כל מה שאני יכול.‬
‫ואתה מאמין שאנחנו חפות מפשע?‬ ‫-אני לא זה שישפוט אתכן.‬
‫אבל אם תספרו לי את האמת‬ ‫ותשתפו איתי פעולה,‬
‫אשתדל לעשות כמיטב יכולתי בשבילכן.‬
‫אם אתה רוצה להיות עורך הדין שלנו,‬ ‫כדאי שתאמין לנו.‬
‫אם תוציא אותנו מכאן בקרוב,‬ ‫נעשה אותך עשיר.‬
‫האישומים נגדכן חמורים.‬
‫אני צריך שתירגעו ותפסיקו לצעוק על השופט.‬
‫זה לא יעזור לכן בשום צורה,‬ ‫וזה רק מחמיר את המצב.‬
‫בסדר. אנחנו מקבלות אותך כעורך הדין שלנו.‬
‫סלחו לי. עבודה רבה לפניי.‬
‫הבוסיות כלאו אותנו.‬
‫- עשרים ושמונה בינואר 1964 -‬
‫פעם אחת, אני ושלוש בנות אחרות‬ ‫עשינו משהו שהן לא אהבו,‬
‫והן נעלו אותנו בחדר.‬
‫יום אחד, גברת סרפינה אמרה לי,‬ ‫"קחי את המקל הזה ותכי אותן בו!‬
‫"אם לא תכי מספיק חזק,‬ ‫אני אכה אותך עד שתלמדי!"‬
‫ותראה מה היא עשתה לי, אדוני.‬
‫סדר!‬
‫הן ניכו את ההוצאות מכל הרווחים שלנו.‬
‫הן ידעו שלא למדתי בבית ספר‬ ‫ושאני לא יודעת חשבון. לא ראיתי אף גרוש.‬
‫את נחשה עלובה, אורורה.‬
‫תמיד שילמנו לך עד הגרוש האחרון!‬
‫לפעמים אפילו קנינו לך שמלות ונעליים!‬
‫נכון או לא?‬
‫לגבי הבנות שנמצאו קבורות בחצר האחורית,‬
‫יש לך משהו לומר?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫אני זוכרת שראיתי את גברת ארקנחלה‬ ‫ואת גברת סרפינה‬
‫דוחפות את פליסה ואת אבליה‬ ‫מהמרפסת של הקזינו.‬
‫הבנות המסכנות נשארו שם,‬ ‫מתות, עם גולגלות מרוצצות.‬
‫הן קברו אותן בחצר האחורית.‬
‫רוצחות.‬
‫כלבה מזדיינת! שקרנית!‬
‫הכול שקרים.‬
‫ארקנחלה!‬
‫הן בקושי האכילו אותנו.‬
‫הן נתנו לנו שאריות מהזבל,‬
‫בזמן שהן נהנו מתבשיל עם ביצים.‬
‫את שקרנית כפוית טובה, מריה דל כרמן.‬
‫תמיד התייחסנו לכולכן‬ ‫כאילו הייתן הבנות שלנו.‬
‫וזה לא הכי גרוע.‬
‫לפעמים הן כלאו אותנו כל כך הרבה זמן,‬
‫שכמה מחברותיי חלו ומתו בגללן.‬
‫אם תמשיכו לחפש,‬ ‫תמצאו עוד בנות קבורות בבתים שלהן.‬
‫אני קורא לסדר!‬
‫סדר!‬
‫"נראה שהקורבנות המסכנים והתמימים‬ ‫עברו חוויות קשות,‬
‫"גיהינום עלי אדמות,‬ ‫כשגרו בבתים המפוקפקים האלה.‬
‫"לסרסוריות חסרות הלב האלה מגיע עונש מרתיע,‬
‫"ורק כך ייעשה צדק."‬
‫טוב מאוד, צ'וצ'ו.‬
‫יש לי כמה תמונות‬ ‫של האחיות בלדרו מאיימות על הבנות.‬
‫הן יהיו מושלמות לכתבה שלך.‬
‫תראה.‬
‫יפה, נכון?‬
‫הן נהדרות.‬
‫קנו את העיתון "אלרמה"!‬
‫- צבועות! לועגות לחוק! -‬
‫הבעיה היא שהמקרה הזה עורר‬ ‫סקרנות מורבידית ברחבי המדינה...‬
‫- הקורבנות חושפות את הזוועות -‬
‫והמצב יצא משליטה בבית המשפט.‬
‫שקט!‬
‫סדר!‬
‫כשהגענו לחווה, רוסה, אחת מאיתנו, חלתה.‬
‫ראיתי שהגברת הזאת ניגשה אליה ואמרה,‬
‫"אני אכין לך תה",‬ ‫ואז הכריחה אותה לשתות את כולו.‬
‫כמה שעות לאחר מכן, רוסה מתה.‬
‫אני מאמינה שהגברת הזאת,‬ ‫שתמיד הייתה סוג של מכשפה,‬
‫הכניסה לתה משהו שהרג את רוסה.‬
‫גואדלופה נ'.‬
‫הייתי שם כששלד, אחרי שגיהצה אותה,‬
‫נתנה לבלנקה המסכנה את המשקה הקל שהרג אותה.‬
‫תרצי להוסיף משהו?‬
‫בכל פעם שנכנסנו להיריון,‬
‫גברת שלד נהגה לתת לנו תה‬ ‫כדי להיפטר מהתינוקות,‬
‫ולא ידענו איזה כישוף היא נתנה לנו‬
‫ומה היא עשתה עם העוברים המסכנים.‬
‫כבודו, אני נשבעת לך שזה ממש לא נכון.‬
‫- שותפה לפשע, מכשפה ונצלנית! -‬
‫- כך נראה הגיהינום -‬
‫אתה זוכר שהבאת מטאטא כדי להבריח את הנשרים,‬
‫והם פשוט עופפו מעלינו?‬
‫בכל שנות חיי‬
‫נאלצתי להבריח נשרים פעמים רבות.‬
‫אני לא יודע על איזו פעם את מדברת.‬
‫כשגברת סרפינה נהייתה נואשת,‬
‫הוציאה את האקדח, נתנה לך אותו ואמרה,‬ ‫"טיצ'ו, תירה בהם למוות".‬
‫אתה לא זוכר?‬ ‫-לא, אני חושב שלא הייתי שם.‬
‫זה נכון שיום אחד, כשארקנחלה הגיעה,‬
‫היא אמרה לך לקבור את פליסה ואת אבליה‬
‫באותו מקום שבו קברת את בלנקה?‬
‫לא, אולי ראית את זה בחלומות שלך,‬
‫כי זה מעולם לא קרה.‬
‫קחו אותו מפה.‬
‫"אאוסטיקיו נאטרה,‬ ‫המכונה 'טיצ'ו' או 'הקברן',‬
‫"העמיד פנים שהעובדות לא ידועות לו,‬
‫"אבל עם הפרצוף הקודר ומלא הרוע הזה,‬
‫"האכזריות והטינה שלו,‬
‫"הוא לא יוכל להסתיר מאיתנו את האמת,‬
‫"ולפחות עשרה מקרי מוות‬ ‫ודאי רובצים על מצפונו."‬
‫לא.‬
‫"מאה מקרי מוות."‬
‫שתוק, תאופילו!‬
‫תפסיק עם השטויות!‬
‫בפעם אחרת, היא אמרה,‬
‫"אני משאירה את הארבע האלה כאן.‬ ‫תטפל בהן,‬
‫"ואם הן ינסו לברוח,‬
‫"תשתמש ברובה שהשארתי לך לטיפול בפרות."‬
‫איזה קשקשן!‬
‫תפסיק להמציא דברים, אידיוט.‬
‫כשיריתי ברובה, אדוני,‬
‫רק מילאתי אחר הוראותיה של גברת ארקנחלה.‬
‫סתום את הפה, בן זונה!‬
‫גיסותיי עשירות מאוד.‬
‫יש להן כנראה הרבה כסף, אולי מיליונים,‬
‫אבל הן מעולם לא רצו לתת לנו אף גרוש.‬
‫הכול היה קורה אחרת‬ ‫אם הן לא היו קמצניות כאלה.‬
‫אתה בוגד ואידיוט, תאופילו!‬
‫קחו אותם מפה.‬
‫היי!‬
‫אל תיגע בי!‬
‫הקפטן אמר לבוסיות איך להעניש אותנו.‬
‫ראיתי אותו שובר את המקלות בחצר האחורית‬
‫ובודק על היד שלו איזה מהם הכי מכאיב.‬
‫כשהוא העניש אותנו, הוא השתמש‬ ‫במקל הכי מכאיב והתרברב בזה.‬
‫אדוני, בזמנו חשבתי שהנשים האלה‬
‫החלו להתמרד.‬
‫נאלצתי להעניש אותן‬ ‫באופן שירתיע את האחרות.‬
‫אתה מרוצה ממעשיך, קפטן?‬
‫כן, אדוני.‬
‫כחייל גאה בצבא מקסיקו, תמיד האמנתי‬
‫שמחובתי לשמור על הסדר בכל עת.‬
‫"הקצין חסר הלב,‬ ‫קפטן הרמנחילדו בדויה,‬
‫"היה הזרוע המבצעת‬
‫"של העינויים שהסרסוריות‬
‫"הורו לבצע בקורבנותיהן המסכנות."‬
‫יום אחד עשינו כביסה, וקפטן בדויה הגיע.‬
‫לפתע הוא עצר וראה גוש בשר על הרצפה.‬
‫הוא שאל, "מה זה?"‬
‫"זאת בלנקה", אמרה לו גברת סרפינה.‬
‫הקפטן צעק בכעס רב,‬
‫"תגידי לטיצ'ו לקחת הלילה את בלנקה‬
‫"לקצה העיר ולהשאיר אותה בפח‬ ‫למאכל לכלבים!"‬
‫זו הייתה בדיחה, כבודו.‬
‫אתה חושב שהייתי אומר דבר כזה ברצינות?‬
‫"איש הצבא המרושע..."‬
‫- הכו ועינו אותנו ללא רחמים! -‬
‫"היה המאהב של סרפינה בלדרו."‬
‫"מאהב נוסף ברשימה השחורה‬ ‫של האישה המפחידה הזאת,‬
‫"שבגלל מאהביה הרבים,‬
‫"אפשר להשוות אותה…‬
‫"לאלמנה השחורה."‬
‫כשנכתב בעיתונים‬
‫שלאחיות בלדרו היה כוח רב‬
‫וחברים רבי השפעה בפלאן דה אבחו,‬
‫הם טענו שיהיה בלתי אפשרי להרשיע אותן.‬
‫תגובתי המיידית הייתה להכריז‬ ‫על החרמת את כל רכושן…‬
‫כדי להבטיח את פיצוי הקורבנות.‬
‫הם רוצים לקחת לנו את הנכסים שלנו?‬
‫זה מה שהחארות האלה רצו מלכתחילה!‬
‫הם יחסלו אותנו!‬
‫ארקנחלה!‬
‫שוטר!‬ ‫-אדוני.‬
‫שוטר.‬ ‫-אדוני.‬
‫תקרא לרופא! גברת ארקנחלה התעלפה.‬
‫אין שום סיכוי למנוע את זה?‬
‫מה קרה?‬
‫אמבולנס.‬ ‫-רופא!‬
‫תנפנפי עליה!‬
‫ארקנחלה!‬
‫הוא בא!‬ ‫-פרקליט!‬
‫הפרקליט סספדס!‬
‫יש לי שאלה שעשויה להיות לא נוחה.‬
‫כעורך הדין שלהם, אתה באמת מאמין‬ ‫שהאחיות בלדרו חפות מפשע?‬
‫בבקשה, אל תבינו אותי לא נכון.‬
‫אני מגן על הנשים האלה כי זו המחויבות שלי,‬
‫כי אני סנגור ציבורי‬ ‫וכי קיבלתי את התיק הזה,‬
‫אבל ברור שאני לא מסכים איתן.‬
‫להפך, אני חושב שלשתיהן מגיע עונש מוות,‬
‫ולמרבה הצער, הוא לא קיים בפלאן דה אבחו.‬
‫סלחו לי, בבקשה.‬
‫פרקליט!‬
‫סלח לי, פרקליט.‬
‫- הציבור דורש עונש מוות לאחיות! -‬
‫כמובן, העובדה שהסנגור שלהן‬ ‫אמר דבר כזה בעצמו‬
‫הייתה מצערת מאוד.‬
‫היו כמה התפרצויות כאלה,‬ ‫והופעל לחץ רב מכל מקום,‬
‫אפילו מהבירה.‬
‫"אלרמה"! העימותים מפלילים‬ ‫את האחיות הארורות!‬
‫אבל עד אז, התיק כבר התפרסם בכל העולם,‬
‫וזה הפך את קונספסיון דה רואיס לקרקס אמיתי.‬
‫בשלב מסוים,‬
‫ספרתי יותר מ-119 אנשים שהגיעו לבית המשפט,‬
‫אף שאין להם שום קשר למשפט.‬
‫הסרסוריות הארורות האלה!‬
‫רוצחות!‬
‫מכשפות!‬
‫רוצחות!‬
‫לכו לעזאזל!‬
‫רוצחות!‬
‫כלבות מזדיינות!‬
‫אלרמה! העימותים מפלילים‬ ‫את האחיות הארורות.‬
‫- הן היו אכזריות -‬
‫קנו את עיתון "אלרמה"!‬
‫אבל המשפט נמשך, וההליכים דרשו‬
‫שיבוצעו שחזורים של התקריות‬
‫בנוכחות הקורבנות והנאשמות.‬
‫סרסוריות ארורות!‬ ‫-סדר!‬
‫סדר, בבקשה!‬
‫בבקשה, גבירותיי.‬
‫שם שלד נתנה לה את התה,‬
‫וזמן קצר לאחר מכן, היא מתה מהרעלה. נכון?‬
‫ושם חברותיי נורו ומתו.‬
‫רצנו, ואז שמעתי את היריות.‬
‫מר תאופילו עמד בפתח.‬
‫גברת אאולליה יצאה מהבית ונתנה לו את הרובה.‬
‫מה שהן אמרו הוא נכון?‬
‫שנמשיך לקבר, כבודו?‬
‫כן, אדוני.‬
‫מכשפות!‬
‫רוצחות!‬
‫כאן קברת אותם, טיצ'ו?‬
‫כן, אדוני.‬
‫מי הורה לך לעשות את זה?‬
‫הבוסית שלי, סרפינה.‬
‫היא אמרה, "תקבור אותן שם‬ ‫כך שלא יראו את הקבר מהכביש".‬
‫ואתה בטוח שקברת רק שלוש בנות?‬
‫אני נשבע, אדוני, היו רק שלוש,‬
‫בנוסף לשלוש האחרות שקברתי בקזינו.‬
‫אם היו אחרות, אני לא יודע על כך.‬
‫בנות, אתן יכולות להצביע על הקבר, בבקשה?‬
‫הכעס הציבורי,‬
‫שלובה על ידי העיתונים‬ ‫שהפריזו בתיאור המשפט...‬
‫- עוד גופות התגלו בבתי הבושת! -‬
‫גרם לזעם לעלות על גדותיו,‬ ‫עד שיום אחד‬
‫היה ניסיון לינץ' בנאשמות.‬
‫רוצחות!‬
‫הבוסיות דחפו את אבליה ואת פליסה מהמרפסת.‬
‫שם הן עינו אותנו כמה פעמים.‬
‫שקרניות! כלבות עלובות!‬
‫שקרניות כפויות טובה!‬
‫תירגעו, גבירותיי.‬
‫בואו איתי, בבקשה. מכאן.‬
‫בואו.‬
‫כלבות מזוינות.‬
‫יום אחד, כשהבוסיות דיברו עם קפטן בדויה,‬
‫שמענו שהן מתכננות להרוג את כולנו‬
‫ולקבור אותנו כאן, בחצר האחורית.‬
‫נכון, בנות?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫סוקורו, תרצי להוסיף משהו?‬
‫לילה אחד,‬
‫גברת ארקנחלה, גברת סרפינה וקפטן בדויה‬
‫ניסו להשליך אותנו מהגג.‬
‫נכון, בנות?‬ ‫-כן.‬
‫בואו נעבור לשחזור הבא.‬
‫תגיד לי, קפטן,‬
‫למדת בצבא את העונש האכזרי והלא אנושי הזה‬
‫שבו השתמשת כדי להכניע את הבנות?‬
‫לא, אדוני.‬
‫העונש הזה היה המצאה שלי.‬
‫אבל הגברת תמיד הצליפה בנו‬ ‫כדי להעניש אותנו, אדוני.‬
‫גברת ארקנחלה,‬
‫תרימי את המקל, בבקשה.‬
‫- העם דורש צדק -‬
‫- רצו לעשות לינץ' בצבועות! -‬
‫למרות הלחץ התקשורתי הגדול‬
‫למצוא עוד גופות,‬
‫ולמרות שנערכו חיפושים,‬ ‫לא נמצא שום דבר נוסף.‬
‫אבל לאור העדויות של הקורבנות‬
‫ושחזור האירועים,‬
‫התאפשר להגיש כתב אישום נגד החשודות,‬
‫לעצור אותן באופן רשמי‬
‫ולאחר מכן, להרשיע אותן.‬
‫אתם לא יכולים להתייחס אליי ככה, בני זונות!‬
‫אני ארקנחלה בלדרו! אני לא אשמה בכלום!‬
‫תתנהגי יפה, גברתי, בבקשה!‬
‫- משטרת קונספסיון דה רואיס -‬
‫הבאה בתור!‬
‫תחזיקי את השלט, בבקשה.‬
‫פרופיל ימין.‬
‫פרופיל שמאל.‬
‫הבאה בתור!‬
‫איזו בושה! אלוהים, איזו בושה!‬
‫תירגעי, גברתי, בבקשה!‬
‫פרופיל ימין.‬
‫ימין!‬
‫הבאה בתור!‬
‫קפטן, תסיר את המשקפיים שלך, בבקשה.‬
‫פרופיל ימין.‬
‫פרופיל שמאל.‬
‫הבא בתור!‬
‫פרופיל ימין.‬
‫פרופיל שמאל.‬
‫הבא בתור.‬
‫תכופף ברכיים, בבקשה.‬
‫עוד.‬
‫זהו.‬
‫פרופיל ימין.‬
‫תתכופף!‬
‫פרופיל שמאל.‬
‫הבא בתור!‬
‫- חמישה במרץ 1964 -‬
‫על בסיס החקירה היסודית שנערכה‬
‫והראיות שהוצגו על ידי שני הצדדים,‬
‫אכריז עכשיו על גזר הדין בפני הנאשמים.‬
‫בבקשה, אני מפציר בכם להתנהג יפה.‬
‫קפטן הרמנחילדו בדויה.‬
‫על שותפות לפשע‬
‫ועל כך שאתה המוח שמאחורי האירועים‬ ‫המפורטים בכתב האישום שלך,‬
‫אתה נידון ל-25 שנות מאסר.‬
‫רוצח!‬
‫חואנה קורנחו.‬
‫לאישה בשם חואנה קורנחו,‬
‫הידועה גם בכינוי "שלד",‬
‫עשר שנים על רצח מדרגה ראשונה‬ ‫במקרה של העלמה רוסה נ'.‬
‫ארבע שנים על ביצוע הפלות לא חוקיות,‬
‫ועוד שש על רשלנות פושעת‬
‫במקרה של גברת בלנקה נ'.‬
‫- חואנה קורנחו,"שלד"‬ ‫עשרים שנה -‬
‫תאופילו פינטו ואאולליה בלדרו.‬
‫למר תאופילו פינטו,‬
‫עשרים שנה על שני מעשי רצח מדרגה ראשונה‬
‫בכוונת זדון, תוך ניצול יתרון.‬
‫לאאולליה בלדרו, אשתו ושותפתו לפשע,‬
‫חמש עשרה שנים על הורדת הרובה מהקיר‬
‫והעברתו לבעלה‬
‫כדי שיירה בקורבנות.‬
‫- אאולליה בלדרו‬ ‫חמש עשרה שנה -‬
‫- תאופילו פינטו‬ ‫עשרים שנה -‬
‫אאוסטיקיו נאטרה המכונה "טיצ'ו" או "הקברן",‬
‫שתים עשרה שנה בגין עבירה על חוקי הקבורה‬
‫ועל שותפות לפשע.‬
‫- אאוסטקיו נאטרה, "טיצ'ו"‬ ‫שתים עשרה שנה -‬
‫לנהג פולחנסיו פרס‬
‫המכונה "סולם",‬
‫שש שנים בגין עבירה על חוקי התנועה‬
‫ובגין סחר בבני אדם מעבר לגבולות המדינה.‬
‫- פולחנסיו פרס, "סולם"‬ ‫שש שנים -‬
‫לניקולאס פרס, המכונה גם "ניקולאס האמיץ",‬
‫שש שנים על ניסיון רצח,‬
‫על התחזות לשוטר ועל ניצול סמכות לרעה.‬
‫- ניקולאס פרס, "ניקולאס האמיץ"‬ ‫שש שנים -‬
‫סימון קורונה.‬
‫לסימון קורונה, הידוע בכינוי "האופה",‬
‫שש שנים על קבורה לא חוקית‬
‫ועל סיוע לפשע.‬
‫- סימון קורונה, "האופה"‬ ‫שש שנים -‬
‫ולבסוף, סרפינה וארקנחלה בלדרו.‬
‫רוצחות מרושעות!‬ ‫-רוצחות!‬
‫ברצח מדרגה ראשונה,‬
‫בהריגה ברשלנות,‬
‫בשלילת חירות בלתי חוקית,‬
‫בהתעללות פיזית ונפשית,‬
‫בהחזקת נשק לא חוקית,‬
‫בנשיאת נשק לא חוקית,‬
‫בהשחתת קטינים,‬
‫בסרסרות,‬
‫בהעלמת שכר מצד שלישי, בכוונה לביצוע פשע,‬
‫בשימוש ברכוש מוחרם,‬
‫בעבירה על חוקי הקבורה,‬
‫בעבירה על חוקי התנועה הפדרליים‬ ‫ובהסתרת רכוש,‬
‫בית המשפט מוצא את שתי הנשים,‬ ‫סרפינה וארקנחלה בלדרו,‬
‫אשמות.‬
‫שקט!‬
‫אלה שקרים והשמצות!‬
‫אנחנו חפות מפשע!‬
‫אתה אדם מושחת, פרלטה!‬
‫כולכם כאלה, בני זונות!‬
‫מנוולים!‬
‫בני זונות! פחדנים!‬
‫לא הרגנו אף אחד!‬
‫נעשה לנו עוול, כבודו!‬
‫אנחנו מעדיפות למות‬ ‫מלספוג את הוצאת הדיבה הזאת!‬
‫לכן, סרפינה וארקנחלה בלדרו‬
‫נידונות ל-35 שנות מאסר‬
‫ללא אפשרות חנינה.‬
‫- הצדק נעשה! הצבועות ימותו בכלא! -‬
‫- כל חבורת הפושעים הורשעה! -‬
‫אורורה באוטיסטה,‬
‫פרלה פילאר קרדונה,‬
‫גואדלופה אנריקס,‬
‫גלוריה לופס,‬
‫לוס מריה מנדס,‬
‫סוקורו מונטס,‬
‫מריה דל כרמן רגולס.‬
‫חסינטה רייס,‬
‫הרמיניה סולורסנו.‬
‫גבירותיי, זו הייתה בעבורי‬
‫ובעבור כל רשויות החוק‬ ‫של קונספסיון דה רואיס‬
‫ושל מדינת פלאן דה אבחו‬
‫זכות לעשות עמכן צדק.‬
‫היו דיבורים רבים על כך שכוחן האדיר‬ ‫ויכולת ההשפעה של האחיות בלדרו‬
‫ימנעו כל אפשרות להטיל עליהן עונש מרתיע,‬
‫אבל הצדק הוא עיוור,‬
‫ובמקסיקו החוק מעל לכול.‬
‫ההוכחה לכך היא הצדק והפיצויים הראויים‬
‫שמוענקים לכן עכשיו.‬
‫- ממשלת קונספסיון דה רואיס‬ ‫והכנסייה הקתולית -‬
‫- תמיכה בקורבנות לפתיחה בחיים חדשים -‬
‫תחי קונספסיון דה רואיס!‬
‫הידד!‬
‫תחי פלאן דה אבחו!‬ ‫-הידד!‬
‫תחי מקסיקו!‬ ‫-הידד!‬
‫תחי מקסיקו!‬
‫הידד!‬
‫תחי מקסיקו!‬ ‫-הידד!‬
‫"מקסיקנים, למשמע זעקת המלחמה‬
‫"הרכיבו את הפלדה ואת הרסן‬
‫"ומי ייתן שהארץ תרעד עד עמקי נשמתה‬
‫"לקול שאגת התותח המהדהדת"‬
‫אנו מודים לאל שאפשר‬
‫לבנות התמימות האלה‬
‫לשרוד את הטרגדיה המכאיבה הזו.‬
‫מי ייתן שהאל, האב הכול יכול והנצחי,‬
‫יעניק להן עתיד טוב יותר,‬
‫הרחק מעוונות ומחטאים.‬
‫לו יהי.‬
‫הבה נתפלל.‬
‫אני מאמין באלוהים, באב הכול יכול,‬
‫בורא שמיים וארץ‬
‫וכל הדברים הנראים והבלתי נראים.‬
‫אני מאמין באדוננו ישו הנוצרי,‬
‫בן האל היחידי,‬
‫שנולד מהאב לפני כל הדורות.‬
‫אל נולד מאל, אור נולד מאור,‬
‫אל כל האלים.‬
‫נולד, לא נברא,‬
‫מעצם טבעו של האב,‬
‫שדרכו הכול נוצר,‬
‫זה שלמען כל האנושות‬
‫ולמען ישועתנו‬
‫ירד מגן העדן בתקופת פונטיוס פילאטוס,‬
‫סבל ונקבר.‬
‫וביום השלישי הוא קם לתחייה‬
‫ועלה השמיימה.‬
‫והוא יושב לימינו של האב,‬
‫ומשם הוא ישוב בתהילתו‬
‫לשפוט את החיים ואת המתים,‬
‫ולא יהיה קץ לממלכתו.‬
‫בכנות, אני חייב להודות‬ ‫שהגזמנו עם הסיפור של האחיות בלדרו.‬
‫במיוחד כשכתבנו שהן הרגו‬ ‫עשרות ואפילו מאות בנות.‬
‫- קורבנות האחיות בלדרו מודות לאל -‬
‫אבל באותו זמן חשבנו שזה הכרחי,‬
‫כי העבודה שלנו העלתה מודעות במסיקו כולה‬
‫לבעיות חמורות יותר, כמו זנות של קטינים,‬
‫סרסרות,‬
‫סחר בבני אדם,‬
‫היעלמות נשים,‬
‫התעללות בילדים,‬
‫אבל יותר מכול,‬
‫שחיתות ומעורבות בפשע‬
‫של כל דרגי הרשויות.‬
‫אנחנו לא מנסים להציג את עצמנו כקדושים‬
‫או לטפוח לעצמנו על השכם,‬
‫אבל אני חושב שהעבודה שלנו‬
‫שינתה לנצח את העיתונות במקסיקו.‬
‫מאז, כל ערוצי התקשורת,‬
‫כולל הרדיו והטלוויזיה,‬
‫ניסו לחקות אותנו.‬
‫המשפט היה כל כך…‬
‫ענקי ומוצלח,‬
‫שכדי לספק את הקוראים שלנו,‬
‫כעבור כמה שנים,‬ ‫חיפשנו את דמויות המפתח כדי לכתוב עדכון,‬
‫אבל מה שגילינו היה כל כך עלוב ש…‬
‫ויתרנו על זה.‬
‫- אפילוג -‬
‫סימון קורונה החלים באופן מלא‬ ‫מהדקירה שספג בכלא.‬
‫- שבעה עשר בינואר 1976 -‬
‫לא ידוע מי דקר אותו.‬
‫הוא ישב בכלא במדינת מסקלה,‬
‫התנהגותו הייתה מופתית,‬
‫וכששוחרר, חזר למפלי טוקספנה,‬
‫פתח מאפייה חדשה וחי באושר.‬
‫ניקולאס האמיץ שוחרר מהצבא.‬
‫הוא למד בכלא את מקצוע הסנדלרות,‬
‫ועכשיו יש לו סנדלרייה משלו.‬
‫טיצ'ו, הקברן, ניסה לחזור להיות מאבטח,‬
‫אבל לא היה לו מזל. הוא עובד כמחסנאי.‬
‫הוא מבקר את האחיות בלדרו מתי שהוא יכול‬ ‫ומחבב אותן מאוד.‬
‫סולם חזר להיות נהג,‬
‫ועכשיו יש לו צי מוניות‬ ‫בסן פדרו דה לאס קוריינטס.‬
‫השמועה אומרת שהוא מימן אותו‬ ‫בכסף שקיבל מהאחיות בלדרו,‬
‫שאותן הוא בא לבקר מדי שבוע.‬
‫לסן פדרו. תן גז.‬
‫- שירות מוניות -‬
‫אאולליה בלדרו, לאחר שחרורה,‬
‫החלה למכור ממתקים מסורתיים‬
‫מחוץ לכלא פחארס,‬
‫שם היא מחכה ליום שבו בעלה,‬ ‫תאופילו פינטו, ישתחרר מהכלא.‬
‫קפטן הרמנחילדו בדויה יושב בכלא פדרונס.‬
‫הוא מנהיג האסירים באגף.‬
‫גם האסירים וגם הסוהרים‬ ‫מכבדים אותו ומפחדים ממנו.‬
‫ארקנחלה וסרפינה בלדרו עדיין בכלא הנשים…‬
‫ארוחה ומשקה קל.‬
‫בין שאר העסקים שלהן,‬
‫הן מלוות כספים,‬ ‫והשמועה אומרת שהן גם מסרסרות באסירות.‬
‫הן צברו לכאורה הון עצום‬
‫של יותר מ-100,000 פסו.‬
‫עם זאת, אין להם שמץ של תקווה‬ ‫לצאת מהכלא בחיים.‬
‫ארוחה אחת.‬
‫ובאשר לבנות בתי הבושת שלהם,‬
‫חיפשנו אותן בכל מקום, אבל לא מצאנו.‬
‫הן הלכו לדרכן ועקבותיהן אבדו.‬
‫איש לא יודע מה עלה בגורלן לאחר מכן.‬
‫- מקסיקו לינדו -‬
‫בסדר. תיכנסו.‬
‫- חמישה עשר ביוני 1960 -‬
‫מה שלומך, ארנסטינה?‬
‫את באה איתי?‬
‫אני לא ארנסטינה.‬
‫ולא הלדה ולא אלנה.‬
‫אבל אני רגילה לזה. אני מריה.‬
‫שנלך?‬
‫כן.‬
‫שלושים פסו.‬
‫בואי נלך.‬
‫- כמה מהאירועים שהוצגו כאן קרו באמת. -‬
‫- כל הדמויות בדיוניות. -‬
‫- ח"א -‬
‫- "המתות" -‬
‫- נספח -‬
‫- בתמונה: -‬
‫- ארקנחלה בלדרו -‬
‫- שלד -‬
‫- סרפינה בלדרו -‬
‫- בלנקה. היא הייתה שחורה‬ ‫מתה ב-17 ביולי -‬
‫- אבליה‬ ‫מתה ב-14 בספטמבר -‬
‫- פליסה -‬
‫- רוסה‬ ‫מתה ב-15 בינואר -‬
‫- לופה‬ ‫שלא נכנסה לחור הצרכים -‬
‫- אורורה באוטיסטה‬ ‫קיבלה פיצוי -‬
‫- שתי הנשים שנורו על ידי תאופילו פינטו -‬
‫- המתות -‬
‫- לזיכרו של חורחה איברגואנגויטיה -‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬