Америка зіткнулася з безпрецедентною небезпекою.
Час справжнім патріотам дати знати про себе.
Дійте.
Сьогодні
ми поквитаємося.
Я не можу далі мовчати про страшний стан речей у Вашингтоні.
Як віцепрезидент,
який присягнув берегти нашу республіку, я не можу сидіти склавши руки і дозволити…
Тиран!
Корумпований автократ в овечій шкурі,
який вперто тягне владу зі штатів, щоб живити свої радикальні ідеї.
Це важко визнавати. Він мій президент.
Та Гарфілд не був чесним з тими, хто поставив привів його до влади.
Ані крихти вірності.
Просто… порушені обіцянки.
-«Порушені обіцянки». -Порушені обіцянки.
Його недавно хтось бачив?
Хтось із вас?
Можете мене цитувати. До біса.
Президент дурить весь американський народ,
видаючи загальні укази з-за зачинених дверей свого Білого дому.
Уявляєте?
Я кілька місяців таки зміг пробути віцепрезидентом.
Закликаю кожного чесного і богобоязливого громадянина
сказати своє вагоме слово,
прийти на Пенсильванія-авеню
і вимагати у свого так званого президента виконання зобов'язань.
Дайте йому зрозуміти.
Чітко і ясно.
Люди не терпітимуть зневаги.
УБИТИЙ БЛИСКАВКОЮ
Йдеться лише про порти!
Хай Нью-Йорк збереже інспектора!
Конклінг відкличе своїх псів.
Він надто могутній ворог.
Він молотиме постійний уряд ущент.
Поки не скасуєте це призначення.
Ви одні з найвпливовіших людей у Конгресі!
Конклінг кидає один погляд і…
Ви розпалюєте розбрат!
Роздираєте цю партію на частини!
І все заради, не знаю, якоїсь дріб'язкової помсти!
Провокуєте, щоб я вибив вам зуби.
-Справді? Насильство? -Бо я з радістю.
Але не зараз.
Бо зараз, панове, в нас є робота.
Виконуйте свою роботу!
Панове! Негайно заспокойтеся!
Або я вижену вас із цієї будівлі назавжди!
Це стосується і вас, пане секретарю.
Я дав обітницю, що покінчу з гниллю у нашому уряді.
Торгівлею посадами, протекціонізмом — як завгодно.
Це погано.
Нероби викачують гроші платників податків за роботу, якої навіть не існує!
Обрані чиновники зухвало втручаються в аукціон.
Демократія так не виживе.
Це неправильно,
і всі ми це знаємо.
Це наша війна.
Одного дня, коли минуть роки,
кожного з нас судитимуть за наші сьогоднішні вчинки.
Цікаво, що про нас говоритимуть?
Відкласти всі інші питання порядку у Сенаті,
поки не заслухають кандидатуру судді Робертсона.
Що?
-Він так може? -Я вже вирішив. І я не відступлю.
Я до дружини. Гарного дня.
Ні, чекайте! Пане президенте! Ви могли б…
Хіба ви не мали бути комітетом примирення?
Річка змінила русло.
Та невже? То дозволь повернути її на місце.
Сенатор, який проголосує за людину Гарфілда,
голосуватиме востаннє.
Ви не думали, що схилити Сенат легше співчуттям, ніж погрозами?
Через твій голос я хочу повіситися.
Досить співчутливо?
Геть!
Добре. Ходімо.
Плани руйнуються.
Що думаєш?
Ти мудріша за будь-кого з них.
Невже посада інспектора така важлива?
Чи варто витрачати весь капітал на одному фронті?
Це порти. Протекція. Це моя єдина спадщина.
Ні, тебе люблять.
Хіба не знаєш, що ти найпопулярніша людина в Нью-Йорку?
З протекцією чи ні?
Вуличні торговці на кожному розі біжать, аж спотикаються,
щоб потиснути тобі руку.
Батьки називають дітей на твою честь просто через захват.
Усе може зникнути в одну мить.
Ти надто низької думки про людей,
про їхні мотиви.
Гарний лідер знає, коли воювати і коли нести мир.
Знаєте, місіс Спреґ,
без вас я пропав би.
Саме тому…
я розірвала стосунки з губернатором.
Сьогодні.
Я готова.
Не хочу все життя ховатися у тіні.
Ні.
Твій чоловік звинуватить мене.
Накинеться на мене у пресі,
коли мені так потрібна вся підтримка.
Це все, про що ти думаєш?
Кейт, у мене є сім'я в Олбані.
Джулія і наша дочка.
Ми ж не ховалися.
Весь округ Колумбія вже знає про нас.
Авжеж.
В Олбані таке не пройде.
Хочеш, щоб я відмовився від місця в Сенаті?
Ми обидва маємо піти, Томе.
Мені подобається бути сенатором.
Розслабся.
Це тимчасово.
Протест, щоб зганьбити вилупка на іншому кінці вулиці.
Але без нас у демократів буде більшість, і ми втратимо контроль.
Так, на кілька тижнів.
І в цей час запанує хаос.
А ми будемо спостерігати, як програму Гарфілда рознесуть.
Поки наші друзіє з Нью-Йорка не переоберуть нас
одностайним голосуванням.
Ми тріумфально повертаємося до Сенату
з потужним новим мандатом,
а безпорадний президент буде гнути перед нами коліна.
Нагадаємо Гарфілду, що він нічого не може без дозволу Нью-Йорка.
Перше Послання до Коринтян, 15:42.
«Сіється тіло в тління,
а в нетління встає.
І це скажу, браття і сестри,
що тіло й кров посісти Божого Царства не можуть.
Не всі ми заснемо,
та всі перемінимось.
Раптом, як оком змигнути, при останній сурмі:
бо засурмить вона,
і мертві воскреснуть.
Де, смерте, твоя перемога?
Де твоє, смерте, жало?
Жало ж смерті — то гріх,
а сила гріха — то Закон».
Що ти знаєш про Христа?
Це місто щодня стає дивнішим.
Гарфілде!
Треба поговорити. Це більше не чекатиме.
Авжеж.
Ви не проти, якщо я тим часом збиратиму речі?
Я страшенно запізнююся.
Рано їдете?
Я везу Кріт у Монмаут, щоб вона там продовжила лікування.
Доктор Едсон порадив м'якше повітря.
Узбережжя — те, що треба.
Відвіз туди Неллі, коли вона захворіла.
Вибачте, Честере. Я весь цей час не питав про неї.
Як не дивно, про мою покійну дружину
рідко говорять навіть у колі моїх найближчих друзів, тож…
Неважливо.
Я не тому сюди прийшов.
-Будь ласка. -Ні. Якщо все одно…
Без сумніву, ви читали газети. Знаєте, що я виступив проти вас.
Звучить знайомо, так.
Он як?
Добре.
Тож я… подаю у відставку з посади віцепрезидента.
Дякую.
Я не приймаю.
-Що? -Я не погоджуся на вашу відставку.
Принаймні не зараз.
Я б хотів, якби ви дали цій посаді ще один шанс.
Чекайте.
Ви, мабуть, не розумієте…
Я був відверто невірним.
Обзивав вас по-всякому у пресі.
Маю надію, надалі ви приходитимете до мене,
перш ніж ділитися занепокоєнням з громадськістю.
Вважаю своїм обов'язком пояснити, що вам справді варто мене звільнити.
Я справді поганий віцепрезидент.
Не завжди.
Не відхилили решту моїх призначень у Сенаті,
коли мали нагоду.
Але ж і не схвалив.
Я навіть не з'явився в Капітолії!
Авжеж, але це ж не нічого, так?
Наша політика відрізняється!
Я разом з Конклінгом.
За два дні я поїду в Олбані, щоб забезпечити перевибори їх з Платтом.
Ви маєте робити, що вважаєте за потрібне.
Я не бачу, в яку гру ви граєте!
Чомусь це від мене вислизає.
Немає ніяких ігор.
Ви всім повідомили свої погляди.
Як ваш нинішній лідер, я вважаю, що змінити їх — мій обов'язок.
Вони не зміняться!
Не еволюціонують! Вони незмінні!
Назавжди!
Не пропадайте, містере Артур. Мої двері відкриті для вас.
Курва!
Нарешті! Ви звільнили того гада.
Ні.
Я дам йому ще один шанс.
Ще один? Він найгірший віцепрезидент в історії.
Можливо, але я відчуваю в ньому щось хороше, глибоко в душі.
А ще він єдиний, хто знає,
де левова частка наших федеральних доходів.
Було б приємно побачити це ще раз.
Правда ж?
Отакої.
Коли це вони подружились?
Справді?
Отакої.
Ти був зайнятий.
Коли ти востаннє спав?
Я не знаю, що мені робити Конклінг просто… надто в біса могутній.
Він купив кожному в Олбані місце.
Це голосування — просто великий фарс.
За кілька днів разом з Томом Платтом повернуться у Сенат.
Вимагатимуть мою голову на пласі.
Напевно.
Можливо, я нічого не можу змінити.
Раптом через мене моїм кандидатам, порядним, чесним людям, нашкодять?
Я ризикнув ними у війні, яку не виграю.
Вони побачать, що був чоловік, який боровся за правду.
І втратив президентство.
Тоді добре, що ти не хотів бути президентом.
Дай.
Моллі сама відвезе мене в Монмаут.
Ти маєш лишитися у Вашингтоні. Покажи їм, що не тікатимеш від битви.
Якщо ти думаєш, що я кину дружину…
Тиждень переживе.
Приїдеш до мене, коли все закінчиться.
ВІТАЮ В ОЛБАНІ, РОСКО КОНКЛІНГ!
-Роско, радий, що ти вдома. -Я теж радий.
Вільяме, дякую за плакат.
Будь ласка.
Селюки з півночі штату. Знають, хто приносить їм гроші.
-Що? Чого ти смієшся? -Ти не чув про Тома?
Про нього тільки й мови.
Чому? Він нудніший за мішок сіна.
Подейкують, що вчора в Делаван-Хаусі
якісь наші суперники-напівкровки впіймали Платта за пустощами.
Ти був неслухняним хлопчиком, Томасе.
Якась дівчина має тебе провчити.
Не думав, що Том на таке здатний.
Певно, з деякими чоловіками не вгадаєш.
Прибери його.
Що?
Одну ніч не зміг втримати член у штанах.
Тепер делегати з нього глузують.
Облиште. Це безневинна розвага.
Тепер він для них клоун. Клоун і шахрай.
Таких у Сенат не повертають.
Або розірвемо зв'язки,
або цей баласт потягне нас на дно.
Ми знайомі з Томом 20 років.
Я хрещений батько його дітей.
Він завжди стояв за нас, і він наш друг.
Ти знаєш краще за всіх: у політиці дружби не існує.
Зробимо це тихо. Знімемо кандидатуру.
Замінимо на когось лояльного.
Невже все так просто?
Мерто!
Хочеш переїхати до Вашингтона?
Я… Ну, вишневий цвіт…
Прекрасно. Отже, вирішили.
Віллі, хлопчику,
вітаю у вищій лізі.
А тепер відвали.
За всяку ціну.
Це наш закон.
Що нового, здорованю?
Честере?
Щось не так?
Ходімо прогуляємося, Томе.
Лише я і ти.
Добрий вечір, отче.
Минуло багато часу з останньої сповіді,
але я маю дещо попросити у Господа.
Він завжди слухає.
Говори вільно.
Розумієте, мені призначили
велике і жахливе завдання.
Я знаю, що це треба зробити. І що зробити це маю саме я.
Більше ніхто не зробить.
Але…
Але я боюся, отче.
Я відчуваю зло, яким просочилася наша земля.
Я бачу.
Я бачу, як воно шириться є з кожним днем
і заражає душі інших людей.
Боюся, що якщо його не зупинити,
воно занурить нас у другу велику війну.
Але що таке одне життя проти сотень тисяч інших,
які можуть померти, якщо я не діятиму?
Чи я надто слабкий?
Це Бог дає мені мету.
ВИБОРИ СЕНАТОРІВ
Панове, останній заклик до голосування.
Ну, вони точно не поспішають.
Я б теж скористався моментом.
Нечасто група сенаторів з глушини
тримає в руках долю нації.
Це так мило.
Гадаю, дружини законодавців?
Показуються перед кожним великим голосуванням.
Джулія.
Чорт.
Зупиніть голосування.
Зупиніть голосування!
Голосування вже відбулося, містере Конклінг.
Остаточний результат.
Тридцять чотири за сенатора Роско Конклінга,
і 50 для Чонсі Діп'ю.
Що таке?
Сучий син.
Слава навік!
ВІТАЄМО ВДОМА, РОСКО КОНКЛІНГ!
Заткніться!
Виставимо кожного кандидата на голосування! Негайно!
Моя люба Кріт…
Наважуся сказати, що ми зможемо поборотися ще день.
Схоже, Конклінг сам вивів себе із Сенату.
Місця його з Томом Платтом тепер наші.
Чонсі Деп'ю від Нью-Йорку.
Елбрідж Лепхем від Нью-Йорку.
Що тепер буде, містере Артур?
Ми втратили посаду інспектора.
Вільям Г. Робертсон.
Час нам затвердити наших людей.
Хай працюють
і просувають те, що ми обіцяли людям.
Країна нарешті позбулася лещат Конклінга.
Уперше мені легко на серці, відколи ми поїхали з Огайо.
Повір, хлопці не давали мені розслаблятись.
Я рахую години до часу, коли ми знову будемо разом.
Завжди той самий і назавжди свій,
Джим.
Усе життя я мусив тримати язика за зубами і непомітно фіксувати свої перемоги.
Я грав у довгу гру, щоб моє ім'я опинилося на папері.
Який вони не зможуть заперечити.
А тепер…
на кожній банкноті, надрукованій в Америці, буде підпис темношкірого.
Це ще не все.
Але вже щось.
Боже.
З кожної газети у країні надходять запити.
Хочуть знати, як ви це зробили.
Що зробив?
Як перемогли.
Як самотужки розвалили
найпотужнішу силу у політиці.
Ви герой, сер.
Як? Ще нічого не зроблено.
Три місяці на посаді — майже сто днів, а я не ухвалив жодного законопроєкту.
Моя увага була зосереджена на дрібній ворожнечі.
Сер, якщо ви обіграли Роско Конклінга…
Гри не було, Джо.
Будь певен, цього разу нам пощастило.
Дуже пощастило.
Але скільки стоятиме Америка,
завжди будуть інші Роско Конклінги.
Насолоджуйся вихідними.
Бо після цього
почнеться справжня робота.
Чекаю з нетерпінням.
Я пишаюся тобою, Джо.
Ти на своєму місці.
ВОКЗАЛ ПОТОМАКА
Сподіваюся, вам з дружиною сподобається феєрверк на вихідних.
Я буду зайнятий тостами за загибель Конклінга.
Гаррієт знову змінила замки?
Авжеж.
Роберте, ви військовий міністр. Ви маєте…
Тату?
Зупиніть його!
Зупиніть того чоловіка!
Це він!
Він застрелив Гарфілда!
-Хапайте! -Він застрелив його!
-Хапайте його! -Там!
Назад!
Я зробив це!
Везіть мене у в'язницю!
Тепер Честер Артур буде президентом!
Республіку врятовано!
-Заберіть його! -Візьміть його!
Відійдіть. Ану.
Відійдіть!
-Тримайте їх! -Заради Бога, дайте йому спокій!
Відійдіть.
Води.
Принесіть води.
Я лікар Чарльз Первіс. Головний хірург Лікарні вільновідпущених.
Іди доглядай вільновідпущених.
Це президент Сполучених Штатів.
Та скоро ним не буде, якщо не відійдеш.
Вибачте, пане президенте.
Куля не вийшла з тіла.
Краще телеграфуйте Кріт.
Хай дадуть мені камеру з видом на парк.
Коли все вщухне, попрошу Артура призначити вас начальником поліції.
Ви ж цього хочете.
Господи.
Непоганий, правда?
Мій маленький пістолет змінив хід історії.
Сюди!
Саро, хай внизу закип'ятять воду, щоб зафіксувати на нижніх кінцівках.
Потрібна кип'ячена вода, швидко.
-Кажете, Лікарня вільновідпущених? -Так, сер. Тримайте, будь ласка.
А перед цим
таборі Баркер,
під час війни.
Здається, я якось проходив через Баркер.
Так, пане президенте. Пам'ятаю.
Які в мене шанси?
Погані.
Я б сказав, один до ста.
Тоді ризикнемо і скористаймося цим шансом.
Панове,
думаю, це можливо,
але щоб у нього була надія,
кулю треба дістати.
У вашому розпорядженні будуть всі служби нашої нації.
Мені потрібен зонд і скальпель.
Усе гаразд, сер.
Ми вас полагодимо.
Схоже, куля ковзнула за першим поперековим хребцем
і застрягла ще глибше.
Відчуваю, вже близько.
-Лікарю? -Дякую.
Мені потрібна абсолютна тиша.
Усе гаразд.
Втрата свідомості — це очікувано.
Рвана тканина.
Чи відносно твердий згусток. Мабуть, останнє.
Сер, скальпель шкодить пацієнту, а ваше обладнання не продезинфіковано.
Це критичний момент.
-Не можна гаяти час. -Пробачте, сер.
Ви чули про нове дослідження з Європи щодо антисептиків?
Ми не в Європі!
Докторе Первіс,
невидимі монстри — це забобони,
а не наука.
Методи, які ви піддаєте сумнівам,
ті самі, що врятували тисячі життів на війні.
Вони перевірені і правдиві.
Просто вони дієві.
А зараз, сер,
чи ви дозволяєте мені продовжити обстеження?
-Думаєш, він… -Ні.
Я б знала.
Вони думають, що ми вбивці.
Уся країна.
Убивця каже, що зробив це від мого імені,
що я його друг.
Ми винні.
Може, замовкнеш, бляха?
Якийсь покидьок з вулиці думав, що прославиться.
Проведуть розслідування. Нас виправдають.
Нашого президента сьогодні застрелили, як бродячого пса.
І він точно, бляха, помре.
Хтозна, може, вже помер,
що, у свою чергу,
запустить процес спадкоємності.
-Що? -Не кажи, що не думав про це.
-Суперечки про кілька місць у Сенаті… -Ні, не кажи.
Ми можемо відновити те, що було у Нью-Йорку, в національному масштабі.
Ні.
Я негайно відмовлюсь від посади.
Я не гідний бути президентом!
Краса Америки, друже.
Після всього, що ми пройшли, ти такий дрімучий, що не збагнеш:
нам подарували
найбільшу удачу в історії країни?
Зупиніть!
Що це, в біса, з тобою сьогодні?
Чесно кажучи, я не зовсім впевнений.
Але маю сильне бажання більше з вами не їхати.
І що? Твій план — теліпати пішки аж до Вашингтона?
Іноді людині треба ходити.
Боже.
Надворі майже 40 градусів.
За милю серце стане.
Перестань бути лайном і вертайся у кляту карету.
Ти мене образиш, Честере.
Що ж,
тоді добре, що в політиці немає такого поняття, як дружба.
Сучий син.
Не смій мене зраджувати!
Після всього, що я для тебе зробив!
Я створив тебе, чорт забирай!
Артурe!
Арт…
Ти тут. Слава Богу.
Лежи. Не напружуйся.
Погано? Тобі дуже боляче?
Верхня палуба все ще працює, люба.
Пошкоджений лише корпус.
Головні органи цілі.
Д-р Блісс каже, він майже ізолював положення кулі, тож коли вона вийде…
Усе буде добре.
Гаразд. А де хлопці?
Їм ще не сказали.
-Ми подбаємо про них. -Добре.
Усе гаразд.
Що мені з тобою робити?
Лишила самого на тиждень.
Часу немає.
Треба все організувати.
Ні.
Я цього не приймаю.
Я відчуваю це всюди.
Я тут, і я поверну тебе до життя.
Борися. Ти будеш боротися.
І більше не говори зі мною про смерть.
ВАШИНГТОН ОКРУЖНА ТЮРМА
Повісити його!
Гіто!
Що змусило цього диявола Гіто піти купити зброю?
Божевільний розум незбагненний.
-Може, він у змові з Конклінгом? -Ні.
Конклінг, можливо, створив клімат для Гіто,
але він не сприяв цьому.
Знаю, це неправильно,
але я хочу, щоб кожен з них заплатив за скоєне.
Ось ваша перша жертва.
Місіс Гарфілд.
Боже поможи, мем.
-Я всю ніч подорожував. -Боже.
Від вас тхне коров'ячим гноєм.
Не дивно.
Я зупинив фермерський віз і на ньому їхав до Вашингтона.
-Як президент? Він живий? -Так. Він відпочиває.
Слава Богу. Слава Господу.
-Містере Артур. -Я не хочу.
Я цього не хотів.
-Це були амбіції. Це було… -Честере, опануйте себе.
Ви віцепрезидент.
Дідька лисого. Я йду.
Про що ви? Американський народ боїться.
Вони дивляться на нас. Дивляться на вас, Честере.
Хай мені грець!
Я не можу.
Я не годжуся!
Цей президент повірив у мене, а я зраджував його на кожному кроці.
Боже, побий мене громом!
Я не що інше, як низька брудна свиня!
Послухайте, Честере Артуре, послухайте збіса добре!
Надзвичайні обставини пробуджують щедрі і давно сплячі риси у людях.
Якщо у вас була бодай краплина благородства, час їй засяяти.
Що ви зробите, Честере?
Підете у відставку, як боягуз у немилості чи виправитеся?
Виправлюся. Виправлюся, мем.
Я зміню поведінку.
Урочисто клянуся.
Я зміню свою поведінку.
Добре.
Пам'ятайте, за кожне використання — плата 25 доларів.
Хоча місцевим магазинам зроблю знижку.
Чи не так?
Я хочу підтвердити, що не маю нічого проти президента.
Це була…
Це була прикра політична необхідність.
Я мав на меті об'єднати партію раз і назавжди й урятувати Республіку.
Так, я його застрелив,
як бунтівник, що знімає прапор.
Під час війни пожертвували життями сотень тисяч людей,
з якою метою?
Щоб захистити нашу величну націю.
Я пожертвував лише одним життям, заради тієї самої мети.
Але я лишу своє виправдання Богу і американському народу.
І для додаткового контексту читайте мій щоденник «Правда»
який скоро буде доступний в усіх книгарнях.
МІСЯЦЬ ПО ТОМУ
ОЗЕРО ФЕРФАКС ЛІД
Спробуємо.
Готовий?
Починаємо.
Гаразд.
Усе гаразд.
Гаразд. Гаразд, усе гаразд.
Спробуємо завтра.
Він слабшає з кожним днем.
Це постійна ватага доброзичливців. Вони тиснуть на нього.
Треба заблокувати крило для всіх, окрім найближчих родичів.
Коли президент говорить,
він використовує діафрагму,
що, у свою чергу, збуджує печінку,
штовхаючи кулю,
запихаючи її глибше.
Він дихає. А дихання хіба не спричиняє рух діафрагми?
Маєте рацію, але дихання ніжніше.
Розмови жорсткі.
Здоровий потік гною.
Я писав Честеру Артуру.
Він геть не такий, як Гарфілд.
Він знає, хто його друзі,
і хто стійкіший за мене
підняв його від нуля до президента.
Чарлі…
І дуже скоро публіка читатиме мою книгу.
Твою книгу?
«Правда».
Вона викладає мої думки словами,
що зворушить навіть найзавзятіших противників,
і десяток видавців вже просять права,
і я просто…
маніпулюю ними, змушуючи змагатися.
Але ти говориш про це, наче це якась гра.
Так і є! Так. Це і є гра. Велика гра з переможцями і переможеними.
І вперше за своє кляте життя я переможець.
Звісно, тепер усе буде інакше,
бо тепер моє ім'я всім відоме.
Я засную свій синдикат, The Daily Theocrat.
Я зробив це, Френ.
Я зробив це для нас.
Поглянь.
Поглянь на це.
Ці люди пишуть мені щодня,
пропонуючи мені підтримку і гроші.
Френні, я так злякався. Я думав, що сам, але вони тут!
Вони завжди були тут!
А тепер вони виходять натовпами,
бо я дав їм, у що вірити.
Я маю йти.
Френ?
-Охороно! -Френні?
Охороно!
Дякую, що так швидко приїхали, професоре Ґреме Белл.
Просто Белл, містере Браун.
Ведіть нас до президента. Може, ще зможемо врятувати його життя.
Індукційні ваги.
Створені для виявлення сліди металу
за допомогою електричного струму.
-Тейнтере, вмикай джерело живлення. -Так, професоре Белл.
Ми знаємо, що куля застрягла десь із правого боку.
Пане президенте, зробіть ласку.
Гаразд.
Я тримаю.
Не хвилюйтеся, сер.
Спускайтеся.
Я вимагаю повної тиші, будь ласка.
Що за… Що відбувається?
Що ви чуєте?
Щось не так.
В разі успіху має цокати, а зараз не…
Від збудження шаленіє.
Ні. Куля тут. Як нам завжди було відомо.
-Біля печінки. -Лікарю…
Я чудово її чую.
Це має звучати як бризкання?
Тейнтере, вимкни струм.
Ні. Майже на місці.
Мені просто треба…
Він більше не витримає.
Я не втрачу його.
-Лікарю! -Тримайте пацієнта.
Докторе Блісс, припиніть.
-Я головний лікар. -Киньте скальпель!
Або встромлю його вам у кляте око.
Що таке, сонце?
Це метал.
Ліжко з пружин. Це могло завадити…
-Ми ще можемо… -Ні.
Але винна не куля, люба.
У моєму тілі зараз щось інше.
Я не зможу…
Я хочу, щоб ти знала, як ми з матір'ю тобою пишаємось.
Не знаю, що робитиму без тебе.
Люба,
я тобі не потрібен.
Запам'ятай мої слова.
Ти моя прекрасна геніальна донька.
Ти станеш видатною.
Чому президент сьогодні їде з Вашингтона?
Він захотів до океану, продовжити поїздку до Монмаута.
Ні. Як його хірург, я відмовляюсь.
Я дивилася, як на мого чоловіка полюють і роздирають. З мене досить.
І з нього теж.
За кілька днів ми знайдемо кулю.
Я раджу добирати слова дуже обережно, докторе Блісс.
Гадаю, досить.
Не знаю, з чого й почати.
Знатимете.
Я у вас вірю.
Коли побачите шлях, знатимете.
У дитинстві я мріяв про океан.
Попливти у невідомі місця, як якийсь Крузо.
Дуже амбітна мрія для хлопчика, який так і не навчився плавати.
Я завжди був надто амбітним для мого становища.
Ну…
Чому я виголосив ту промову в Чикаго?
Я знав, що роблю,
коли я піднявся на трибуну.
Я хотів, щоб вони мене знали.
Ти її виголосив, бо те, що було у твоєму серці,
не поміщалося в Огайо.
Думаєш, моє ім'я посяде якесь місце в історії людства?
Так, грандіозне.
Але ще більше місце в людських серцях.
Це добре.
Я буду тут з тобою всю ніч.
І нехай Господь принесе його додому.
Амінь.
Зауважте, що куля мігрувала ліворуч
і застрягла за підшлунковою.
Здавалося б, постріл не ушкодив жоден з органів президента,
і рана сама б загоїлася.
Що могло його вбити?
Септичне отруєння.
Про це свідчать абсцеси по всьому тілі.
Інфекція.
Я не розумію.
Він би одужав природним шляхом,
якби кулю залишили?
Я…
Гадаю, ми помилилися.
Я чув, Артур просив тебе залишитися.
Уявляєш?
Ми стільки років гарували,
а посаду віддали тому товстому покидьку.
Він пройшов довгий шлях.
Справді.
З часом він може навіть стати хорошим президентом.
Я вірю в це.
Не впевнений, що він виграє у 84-му.
Ти справді боягузливий покидьок.
То ти не приєднаєшся до мене?
От сучий син.
Забрав у мене порти.
Знищив мою кар'єру.
Сподіваюся, ще колись побачимо такого.
Френ?
Френні?
Я знав, що ти прийдеш.
Я збрехала рідним.
Сказала, що поїхала в Нью-Йорк у справах.
Ніхто не знає, що я тут, окрім наглядача.
Але я не могла вас відпустити. Мала познайомитися.
Ми вже бачилися, місіс Гарфілд.
Ми говорили на балу на інавгурації вашого чоловіка.
Ви здалися мені доброю, і я молюся за всю вашу родину.
Помиляєтеся, якщо думаєте,
що я вітаю вашу молитву.
Я прийшла не прощати вас.
Я думаю про його останнє запитання мені в день його смерті.
Він спитав: «Думаєш, моє ім'я посяде якесь місце в історії?»
У цьому питанні є певна користь.
Я сказала, що історія пам'ятатиме його з величчю.
Але було відчуття…
що я кажу щось дивне, бо я…
Я у це не вірила.
Мої останні слова були брехнею.
Бо насправді я знаю, що історія
взагалі його не запам'ятає.
Немає причин.
У кращому випадку незначна виноска.
Пуста дрібниця.
Пам'ятаєш бідного старого, як його звати?
Якого застрелили через три місяці президентства?
Вони не дізнаються, яким він був насправді.
Герой, який вів війни.
Підсовував мені дурні віршики про кохання вигаданою латиною.
Стояв на голові і співав мелодії з шоу,
щоб його діти сміялися.
Ні.
Ніхто вже не знатиме цього чоловіка.
Сьогодні Америка в жалобі,
але з роками його забудуть.
І я відчуваю, як він згасає.
Навіть зараз.
Невдовзі він буде ще одним портретом на стіні.
Загубленим для історії.
Але знову ж таки…
ви так само.
Це і ваша доля теж.
Тільки у вашому випадку портретів не буде.
Діти не дізнаються вашого імені.
Ви не знаєте, що кажете.
Знаю.
Власне, я сама про це подбаю.
Чула, ви книжку написали.
Я зроблю так, що її не надрукують.
Принаймні поки той, кому небайдуже, дихає.
Коли підете із цього світу, у вас не буде голосу.
Я зітру вас,
як ви зробили з тим, кого я кохала понад усе.
Ні. Ви не маєте права.
Я вже це зробила, містере Гіто.
Я прийшла сюди, щоб ви знали,
коли їхатимете на шибеницю…
про вас забудуть.
Чекайте.
Чекайте!
Я вдарився пальцем об шибеницю.
Мій сину…
Від Матвія, розділ 10, вірш 28:
«І не лякайтеся тих, хто тіло вбиває,
а душі вбити не може;
але бійтеся більше того,
хто може й душу, і тіло вам занапастити в геєнні».
Також від Матвія:
«Коли не станете, як ті діти,
не ввійдете в Царство Небесне!»
Я іду до Бозі
Я радуюся так
О, слава алілуя!
Слава алі…
Я врятував партію
Я врятував свою землю
Я йду до Бозі
Я радуюся так
Слався.
Сер.
Дякую, сер.
Честер Артур провів значні реформи державної служби,
які і донині формують американський уряд.
Він пішов на пенсію після одного терміну і помер наступного року.
Джеймс Блейн програв Ґроверу Клівленду в 1884 році.
Він перервав 24-річне панування партії, розпочате Лінкольном.
Роско Конклінг зник з політики.
Він помер, крокуючи додому під час великої хуртовини 1888 року.
Розтин мозку Чарльза Гіто виявився безрезультатним.
Його відправили на зберігання і негайно забули.
ЧАРЛЬЗ Ж. ГІТО МОЗОК
Моллі Гарфілд і Джо Браун одружилися на ґанку, який збудував її батько.
Лукреція Гарфілд пережила чоловіка на 37 років.
Переклад субтитрів: Надія Сисюк