USA står over for en hidtil uset trussel.
De sande patrioter må nu vise sig.
Tage affære.
I dag
er det tid til et opgør.
Jeg kan ikke tie om den alvorlige situation i Washington.
Som vicepræsident,
der har svoret en ed for at beskytte vores republik,
kan jeg ikke tillade…
En tyran!
En korrupt autokrat i fåreklæder,
der udnytter magten fra delstaterne til sin egen radikale dagsorden.
Det er svært at indrømme. Han er min præsident.
Garfield har ikke været reel over for dem, der støttede ham.
Ikke antydningen af loyalitet.
Blot… brudte løfter.
-"Brudte løfter." -Brudte løfter.
Har De set ham for nylig?
Har nogen af Dem?
Det må De sgu gerne citere.
Præsidenten undviger nu det amerikanske folk
og udsteder generelle dekreter bag lukkede døre i sit store Hvide Hus.
Tænk engang!
I et par måneder agerede jeg faktisk vicepræsident.
Jeg opfordrer alle ærlige, gudfrygtige borgere til at protestere højlydt
og marchere hen til Pennsylvania Avenue og kræve,
at deres såkaldte præsident overholder sine forpligtelser.
Send ham en besked.
Højt og tydeligt.
Offentligheden vil ikke ignoreres.
Det handler kun om havnene! Lad New York beholde sin toldforvalter!
Så kalder Conkling sine hunde tilbage. Han er for stærk en fjende.
Han umuliggør regeringens arbejde, indtil De trækker nomineringen tilbage.
De er blandt de mest magtfulde mænd i Kongressen!
Conkling kaster bare ét blik og…
De opildner til uenigheden!
Det er Dem, der ødelægger partiet på grund af en smålig vendetta, De har!
De indbyder til øretæver.
-Jaså? Vold? -Jeg adlyder gerne.
Men ikke lige nu.
For i dette øjeblik, mine herrer, har vi arbejde at gøre.
Gør Deres arbejde!
Mine herrer! Slå koldt vand i blodet lige nu!
Ellers bortviser jeg Dem herfra for bestandigt!
Det gælder også Dem, minister.
Jeg aflagde et løfte om at stoppe råddenskaben i vores regering.
Udnævnelsesret, vennetjenester. Kald det, hvad De vil. Det er skidt.
Døgenigter, der tager skatteydernes penge for jobs, der ikke eksisterer!
Valgte embedsmænd, der skamløst sælger deres indflydelse.
Det tåler demokratiet ikke.
Det er forkert,
og det ved vi alle sammen.
Det her er vores kamp.
En dag mange år ude i fremtiden
vil vi alle blive dømt for, hvad vi gør i dette øjeblik.
Hvad vil de sige om os? Det gad jeg godt vide.
Udsæt Senatets andre procedurespørgsmål,
indtil Robertson godkendes som toldforvalter.
Hvad?
-Kan han gøre det? -Jeg ændrer ikke mening.
-Jeg skal se min kone. Farvel. -Nej, vent! Præsident!
Præsident, kunne…
Skulle De ikke have været et forligsudvalg?
Strømmen flød en anden vej.
Jaså? Så lad mig få vendt strømmen.
De senatorer, der stemmer på Garfields mand, vil aldrig stemme igen.
Har De overvejet, at vi overbevises af medfølelse snarere end af trusler?
Din stemme giver mig lyst til at dø. Var det medfølelse nok?
Ud!
Kom, vi går.
Det begynder at gå op i sømmene.
Hvad tænker du?
Du er mere snusfornuftig end dem.
Er toldforvalterembedet så vigtigt?
Er det værd at bruge alt dit krudt på én kamp?
Det er havnene og udnævnelsesretten. Det er alt, jeg har.
Nej, du er elsket.
Ved du ikke, du er den mest populære mand i New York?
Udnævnelsesret eller ej?
Gadesælgere på hvert et hjørne falder over hinanden for at give dig hånden.
Forældre opkalder deres børn efter dig ud af beundring.
Det kan alt sammen stoppe.
Du regner ikke andre mennesker for noget, eller hvad der motiverer dem.
En god leder ved, hvornår man skal kæmpe, og hvornår man skal skabe fred.
Hør engang, mrs. Sprague…
…jeg ville være helt fortabt uden dig.
Det er derfor,
at jeg afsluttede det med guvernøren
tidligere i dag.
Jeg er klar.
Jeg vil ikke leve mit liv i skyggen.
Nej.
Din mand vil give mig skylden.
Han kommer efter mig i pressen
på et tidspunkt, hvor jeg har brug for støtte.
Tænker du ikke på andet?
Kate, jeg har en familie i Albany.
Julia og vores datter.
Vi har ikke gået stille med dørene.
-Hele D.C. kender til os. -Ja.
Albany vil ikke acceptere det.
Skal jeg opgive min senatsplads?
Vi må begge stoppe, Tom.
Jeg vil være senator.
Tag det roligt.
Det er midlertidigt.
En protest for at latterliggøre bulderbassen.
Uden os har demokraterne flertal i Senatet, og vi mister kontrollen.
I et par uger, ja.
Og i de uger vil kaos herske.
Vi sætter os med hænderne i skødet, mens Garfields agenda smuldrer.
Indtil vores venner fra New York enstemmigt giver os vores gamle pladser.
Vi valser triumferende tilbage i Senatet med et stærkt ny mandat
og en hjælpeløs præsident, der kaster sig for vores fødder.
Vi minder Garfield om, at New York skal godkende alt, han gør.
Paulus' Første Brev til Korintherne, 15:42.
"Hvad der bliver sået i forgængelighed,
opstår i uforgængelighed.
Men det siger jeg jer, brødre:
Kød og blod kan ikke arve Guds rige.
Vi skal ikke alle sove hen, men vi skal alle forvandles,
i ét nu, på et øjeblik, ved den sidste basun;
for basunen skal lyde,
og de døde skal opstå som uforgængelige.
Død, hvor er din sejr?
Død, hvor er din brod?
Dødens brod er synden,
og syndens kraft er loven."
Hvad ved De om Kristus?
Byen bliver mærkeligere dag for dag.
Garfield!
Jeg skal tale med Dem. Det kan på ingen måde vente.
Værsgo.
Har De noget imod, jeg pakker, mens vi snakker?
Jeg er frygteligt sent på den.
Skal De tidligt afsted?
Jeg følger Crete op til Monmouth, så hun kan blive helt rask igen.
Dr. Edson har anbefalet en mildere luft.
Kysten er det rette sted.
Jeg tog Nellie derhen, da hun blev syg.
Undskyld, Chester. Jeg har aldrig fået spurgt til hende.
Det er sjovt, men selv blandt nære venner nævnes min afdøde kone aldrig, så…
Det er lige meget.
Det er ikke derfor, jeg kom i dag.
-Sig frem. -Nej. Hvis det er dig det samme…
De har sikkert læst aviserne. De ved, at jeg kritiserede Dem.
Det lyder bekendt, ja.
Gør det?
Godt.
Derfor vil jeg…
…trække mig som vicepræsident.
Tak.
Det er afvist.
-Hvad? -Jeg accepterer ikke Deres opsigelse.
Ikke endnu.
Jeg vil gerne have, at De giver posten en chance til.
Vent engang. Nej, De forstår det ikke…
Jeg var åbenlyst illoyal. Jeg kaldte Dem alt muligt i pressen.
Kom direkte til mig i stedet for pressen med Deres bekymringer næste gang.
Jeg synes, det er min pligt at forklare, at De virkelig burde fyre mig.
Jeg er i sandhed en dårlig vicepræsident.
Ikke altid.
De afviste ikke mine andre nominerede i Senatet, da De kunne.
Jeg godkendte dem heller ikke.
-Jeg dukkede ikke engang op! -Ja, men det er da også noget værd.
Vores politik er ikke den samme!
Jeg støtter Conkling.
Om to dage tager jeg til Albany for at sikre hans og Platts genvalg.
De må gøre, hvad De synes, er rigtigt.
Jeg forstår ikke, hvilket spil De har gang i.
Det går over min forstand.
Der er intet spil.
De har bekendtgjort Deres synspunkter.
Som Deres leder i øjeblikket påhviler det mig at ændre dem.
De ændrer sig ikke!
De vil aldrig udvikle sig. De er indgroede. For altid!
Kom gerne forbi igen, mr. Arthur. De er altid velkommen.
Satans også!
Endelig! Du har fyret den skiderik.
Nej. Han får en chance til.
Jaså? Han er den værste vicepræsident nogensinde.
Måske, men jeg tror, at inderst inde er han god nok.
Derfor, og fordi han er den eneste, der ved,
hvor broderparten af vores indtægter er skjult.
-Ja, det ville være rart at se dem igen. -Ja, ikke sandt?
Nøj.
Hvornår er de to blevet så tætte?
Hvad? Er det sandt?
Men dog.
Du har været optaget.
Hvornår har du sidst sovet?
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. Conkling har bare… for meget magt.
Alle i Albany er i hans lomme.
Denne afstemning er spil for galleriet.
Han er tilbage i Senatet om få dage. Ham og Tom Platt.
-De vil forlange mit hoved på et fad. -Sandsynligvis.
Jeg kan måske ikke ændre noget.
Tænk, hvis jeg udsætter mine nominerede, som er gode, ærlige mænd, for fare.
Jeg har udsat dem for risiko i en umulig krig.
De vil se, at der var én, som kæmpede for det rigtige.
Og mistede præsidentembedet.
Så er det godt, du aldrig ønskede det.
Giv mig den.
Mollie kan selv følge mig til Monmouth.
Bliv her. Vis dem, at du ikke stikker af fra kampen.
Hvis du tror, jeg vil svigte min kone…
Hun overlever en uge.
Kom, når det her er afsluttet.
VELKOMMEN HJEM TIL ALBANY, ROSCOE CONKLING!
-En fornøjelse at have Dem hjemme, Roscoe. -Tak.
Tak for banneret, William.
Selv tak.
Skide bondeknolde. De ved, hvem der betaler dem.
-Hvad? Hvad griner du af? -Hørte du ikke det om Tom?
Alle taler om ham.
Hvorfor? Han er kedeligere end en balle hø.
Rygterne siger, at i går aftes i Delavan House
greb nogle af vores rivaler Platt på fersk gerning.
Du har været en fræk dreng, Thomas.
Nu skal jeg give dig en lærestreg.
Jeg troede ikke, Tom havde det i sig.
Med nogle mænd ved man aldrig.
Afsæt ham.
Hvad?
Han kunne ikke holde sin pik i bukserne én aften.
-Hele delegationen håner ham åbenlyst. -Det er bare for sjov.
De tænker på ham som en klovn og en utro ægtemand.
Den slags mænd mister deres plads i Senatet.
Hvis vi ikke skærer vi ham løs, trækker han os alle med ned.
Vi har kendt Tom i 20 år.
Jeg er gudfar for hans børn.
Han har altid støttet os. Han er vores ven.
Du ved bedre end nogen, at den slags ikke tæller i politik.
Vi gør det stille og roligt.
Udskift hans navn på stemmesedlen med en partistøtte.
Er det virkeligt så enkelt?
Murtha!
Vil du flytte til D.C.?
Jeg… Tja, kirsebærblomsterne…
Fantastisk. Så er det afgjort.
Willie, min dreng, velkommen til første parket.
Pis af igen.
Hvad end det kræver.
Det er vores lov.
Er der noget nyt, min gode mand?
Chester?
Er der noget galt?
Lad os gå en tur, Tom.
Kun os to.
Godaften, fader.
Det er længe siden mit sidste skriftemål, men jeg har noget at bede Herren om.
Han lytter altid.
Sig frem.
Jeg er blevet pålagt…
…en stor og forfærdelig opgave.
Jeg ved, det er nødvendigt, og at det er mig, der skal udføre den.
Der er ingen andre, der vil.
Men…
Men jeg er bange, fader.
Jeg mærker noget ondt, der præger vores verden.
Jeg kan se det.
Jeg ser det vokse dag for dag og smitte andre mænds sjæle.
Og jeg frygter, at hvis det ikke stoppes, kaster det os ud i endnu en stor krig.
Men hvad er ét liv, når det måles mod hundredtusindvis af andre,
som kan dø, hvis jeg ikke handler?
Hvis jeg er for svag?
Det er Gud, der giver mig et formål.
Det er sidste chance for at stemme.
De tager sig virkelig god tid.
Jeg ville også udnytte det.
Sjældent har en flok senatorer fra en lille flække
haft nationens skæbne i deres hænder.
Det er kært.
Lovgivernes koner, formoder jeg?
De kommer før hver vigtig afstemning.
Julia.
Fandens også.
Stop afstemningen.
Stop afstemningen!
Afstemningen er allerede afholdt, mr. Conkling.
Slutresultatet.
34 på senator Roscoe Conkling
og 50 på Chauncey Depew.
Hvad står der?
For satan da.
Gud være lovet!
VELKOMMEN HJEM TIL ALBANY, ROSCOE CONKLING!
Hold kæft!
Lad der være en afstemning om alle vores kandidater! Gør det nu!
Min kære Crete…
Vi overlevede på en eller anden måde.
Conkling fik smidt sig selv ud af Senatet.
Hans og Tom Platts pladser tilhører nu os.
Chauncey Depew til New York.
Elbridge Lapham til New York.
Hvad sker der nu, mr. Arthur?
Vi har mistet vores toldforvalter.
William H. Robertson.
Det er tid til at beedige vores mænd og sætte dem i gang
og gennemføre den agenda, som vi lovede folk.
Conklings jerngreb over landet er endelig slut.
For første gang siden vi forlod Ohio, er jeg positiv stemt.
Drengene har holdt mig travlt beskæftiget.
Jeg tæller timerne, indtil vi er sammen igen.
Altid den samme og altid din egen,
Jim.
Hele mit liv har jeg måttet holde tand for tunge og fejre mine sejre diskret.
Jeg har tænkt langsigtet for at få mit navn på et stykke papir.
Et, de ikke vil kunne benægte.
Og nu…
…vil hver eneste dollarseddel i USA have en sort mands underskrift på.
Det er ikke alt.
Men det er noget.
Men dog.
Alle aviser i landet har kontaktet os. De vil vide, hvordan De gjorde det.
Gjorde hvad?
Hvordan De vandt.
Hvordan De egenhændigt demonterede landets mest magtfulde politiker.
De er en helt.
Hvordan? Intet er gjort endnu.
Tre måneder i embedet, knap 100 dage, og jeg har intet lovforslag vedtaget.
Mit eneste fokus har været en smålig partistrid.
Hvis De kan udspille Roscoe Conkling…
Der var intet spil, Joe.
Tag ikke fejl. Vi var heldige denne gang.
Meget heldige.
Men så længe USA består, vil der være flere som Roscoe Conkling.
Nyd nogle fridage.
For bagefter begynder det rigtige arbejde.
Jeg glæder mig.
Jeg er stolt af dig, Joe. Du er, hvor du burde være.
POTOMAC JERNBANESTATION
Nyd fyrværkeriet i weekenden med Deres kone.
Jeg får travlt med at skåle for Conklings afgang.
Har Harriet udskiftet låsene?
Helt sikkert.
Robert, du er krigsminister nu. Du burde…
Far?
Stop ham!
Stop den mand!
Det er ham!
Han skød Garfield!
-Pågrib ham! -Han skød ham!
-Pågrib ham! -Lige der!
Hold afstand!
Jeg gjorde det!
Før mig i fængsel!
Nu bliver Chester Arthur præsident!
Republikken er reddet!
-Før ham væk! -Tag den mand!
Træd tilbage. Flyt Dem.
Flyt Dem!
-Sørg for de holder afstand! -Giv ham plads!
Træd tilbage. Flyt Dem.
Vand.
Hent vand.
Charles Purvis. Jeg er overlæge på Freedmen's Hospital.
Så tag Dem af Deres frigivne mænd. Det her er USA's præsident.
Det er han snart ikke længere, hvis De ikke flytter Dem.
Undskyld mig, præsident.
Kuglen er stadig i hans krop.
Du må hellere sende Crete et telegram.
Giv mig en celle med udsigt over parken.
Senere skal jeg nok få Arthur til at udnævne Dem til politimester.
Denne her får De.
Gudfader.
Den er imponerende, ikke?
Min lille pistol har ændret historiens gang.
Her!
Sarah, få en af mændene til at koge vand nedenunder.
Det skal på underekstremiteterne.
Vi skal have kogt vand. Nu.
-Freedmen's Hospital, siger du? -Nemlig.
Hold sådan her.
Og inden da
i Camp Barker
under krigen.
Jeg tror, at jeg engang har besøgt Barker.
Ja, hr. præsident. Det husker jeg.
Hvad er mine odds mon?
De er ikke så gode.
Jeg vil sige én ud af hundrede.
Så tager vi den éne og udnytter den bedst muligt.
Mine herrer.
Jeg tror, at det kan lykkes,
men hvis han skal have en chance, skal den pågældende kugle fjernes.
Hele nationen står til Deres rådighed.
Jeg skal blot have en sonde og en skalpel.
Bare rolig.
De bliver så god som ny.
Det ser ud til, at vores kugle gled forbi den første lændehvirvel
og har sat sig godt fast.
Jeg kan mærke, jeg er tæt på.
-Doktor? -Tak. Jeg har brug for absolut stilhed.
Bare rolig. Det er forventeligt at miste bevidstheden.
Ødelagt væv. Eller relativ fast blodkoagulation.
Nok det sidste.
Sonden skader Deres patient, og Deres udstyr er ikke desinficeret.
Det her er kritisk.
-Vi kan ikke spilde tiden. -Tilgiv mig.
Har De hørt om forskningen i antiseptik i Europa?
Vi er ikke i Europa!
Doktor Purvis, usynlige monstre er ren overtro, ikke videnskab.
De metoder, som De anfægter, reddede tusindvis af liv i krigen.
De er gennemprøvede.
De virker bare.
Og nu, doktor,
har jeg Deres tilladelse til at fortsætte undersøgelsen?
-Tror du, at han… -Nej.
Det ville jeg vide.
De tror, vi er mordere.
Hele landet.
Morderen siger, han gjorde det i mit navn, og at jeg er en af hans venner.
-Det er vores skyld. -Vil du holde kæft?
Et tilfældigt røvhul ville være berømt.
Efterforskningen vil frikende os.
Vores præsident blev skudt ned i dag som en skide herreløs køter.
Og han vil sgu helt sikkert dø.
Han er måske død allerede nu, hvilket betyder,
at efterfølgeren skal findes.
-Hvad? -Sig ikke, at du ikke har tænkt på det.
-Kævl over et par senatsæder… -Nej, sig det ikke.
Vi kan genopbygge det, vi havde i New York på landsplan, Arthur.
Nej.
Jeg nægter at acceptere jobbet.
Jeg er uegnet til at være præsident!
Det er det smukke ved USA, min ven.
Efter alt, hvad der er sket, er du da så dum, at du ikke forstår,
at vi oplever det største lykketræf i landets historie?
Stop vognen!
Hvad fanden er der galt med dig i dag?
Jeg ved det ærlig talt ikke.
Men jeg har på ingen måde lyst til at køre videre med dig.
Har du da i sinde at gå hele vejen tilbage til Washington?
Nogle gange må en mand bare gå.
Gudfader.
Der er knap 38 grader. Du får hjertestop, før du får gået et par kilometer.
Vær ikke så dum. Sæt dig ind i hestevognen igen.
Du vil såre mine følelser, Chester.
Jamen,
så er det jo godt, at venskab ikke tæller i politik.
Din lede satan!
Vend mig ikke ryggen!
Efter alt, hvad jeg har gjort for dig!
Jeg har fandeme skabt dig!
Arthur!
Art…
Du er her. Gudskelov.
Bliv liggende. Anstreng dig ikke.
Er det slemt? Har du meget ondt?
Det øverste dæk fungerer stadig, min kære.
Kun skroget er blevet beskadiget.
Ingen organer blev ramt.
Dr. Bliss har snart indkredset kuglen, og når den er ude…
…er jeg så god som ny.
Okay. Og hvor er drengene?
De ved det ikke.
Vi tager os af dem.
Bare rolig.
Hvad skal jeg stille op med dig? Du er alene i en uge…
Der er ingen tid at spilde.
Vi må forberede os.
Nej.
Det vil jeg ikke.
Jeg kan mærke det overalt.
Jeg er her nu, og jeg vil vække dig til live igen.
Kæmp. Du skal kæmpe.
Og du må ikke tale til mig om døden igen.
WASHINGTON VARETÆGTSFÆNGSLET
Hæng ham!
Guiteau!
Hvad fik den djævel til Guiteau til at gå ud og købe en pistol?
Et forstyrret sind forstår ingen.
-Står han i ledtog med Conkling? -Nej.
Conkling har skabt et miljø, der fostrede Guiteau,
men han står ikke bag det.
Jeg ved, at det er forkert, men alle skal bøde for, hvad de har gjort.
Her er det første offer.
Mrs. Garfield.
Gud hjælpe mig.
-Jeg har rejst hele natten. -Gudfader.
De stinker af komøg.
Det giver mening.
Jeg fik et lift tilbage til D.C. i en kreaturvogn.
-Hvordan har præsidenten det? Lever han? -Ja. Han hviler sig.
Gudskelov. Gud være lovet.
-Mr. Arthur. -Jeg ønsker ikke noget af det.
-Det var ambitioner. Det var… -Chester, tag dig sammen.
Du er vicepræsidenten.
Fandeme nej. Jeg siger op.
Hvad taler du om? Det amerikanske folk er bange.
De ser på os. De ser på dig, Chester.
For fanden da!
Jeg kan ikke gøre det. Jeg er ikke kvalificeret.
Præsidenten viste mig tillid, og jeg forrådte ham gang på gang.
Gud, straf mig!
Jeg er et tarveligt, beskidt svin!
Hør på mig, Chester Arthur. Hør nu fandens godt efter!
Nødsituationer kan vække ædle og latente karaktertræk hos mænd.
Hvis du har haft et strejf af nobelhed, er det nu tid til at vise det.
Hvad vil du gøre, Chester?
Vil du sige op som en kujon, eller vil du forbedre dig?
Forbedre mig.
Jeg vil forbedre mig.
Det sværger jeg.
Jeg vil forbedre mig.
Godt.
Husk, at det koster 25 dollars i licens at bruge det i avisen.
Men jeg giver rabat til lokalaviserne.
Eller gør jeg?
Jeg vil bekræfte, jeg ikke nærer modvilje mod præsidenten.
Det var…
Det var en uheldig politisk nødvendighed.
Mit mål var at samle partiet én gang for alle og redde republikken.
Ja, jeg skød ham, som jeg ville have skudt en sydstatsmand.
Hvor mange hundrede tusinder blev ofret i løbet af krigen og til hvad nytte?
For at beskytte vores store nation.
Jeg ofrede kun én af samme grund.
Gud og det amerikanske folk vil dømme mig.
Vil I vide mere om den større sammenhæng, kan I læse min dagbog, The Truth,
som snart kan købes, hvor man køber bøger.
EN MÅNED SENERE
FAIRFAX LAKE ISBLOKKE
Lad os prøve.
Er du klar?
Værsgo.
Så så.
Sådan.
Sådan. Det er okay.
Vi prøver igen i morgen.
Han bliver svagere dag for dag.
Det er den konstante strøm af sygebesøg, der trætter ham.
Vingen skal afspærres for alle undtagen den nærmeste familie.
Når præsidenten taler, bruger han sit mellemgulv,
hvilket påvirker leveren og skubber kuglen endnu længere ind.
Han trækker vejret. Påvirker det ikke også mellemgulvet?
Jo, men at trække vejret er nænsomt.
At tale er voldsomt.
En sund strøm af betændelse.
Jeg har skrevet til Chester Arthur.
Han er slet ikke som Garfield. Han ved, hvem hans venner er.
Og hvem er mere trofast end mig,
som ophøjede ham fra det rene ingenting til præsident.
Charlie…
Og meget snart kan offentligheden læse min bog.
Din bog?
The Truth.
Den beskriver mine idéer på en måde, der vil overbevise alle benægtere,
og et dusin forlæggere har bedt om rettighederne, og jeg…
Jeg spiller dem ud mod hinanden.
Men du taler om det, som om det er et slags spil.
Ja! Det er lige, hvad det er. Det er et spil med vindere og tabere.
Og for en gangs skyld er jeg vinderen.
Og alt bliver jo anderledes nu,
fordi jeg er så berømt nu, at jeg kan lancere The Daily Theocrat.
Jeg gjorde det, Fran.
Jeg gjorde det for os.
Se.
Se her.
Folk skriver til mig hver dag.
De tilbyder mig støtte og giver tilsagn om penge.
Jeg var så bange. Jeg troede, jeg var alene, men de har altid været her!
Og nu viser de sig i hobetal,
fordi jeg gav dem noget at tro på.
Jeg går nu.
Fran?
-Vagt? -Franny?
Vagt!
Tak, fordi De kom, professor Graham Bell.
Det er bare Bell, mr. Brown.
Hvis De viser vej til præsidenten, kan vi måske redde hans liv.
Induktionsvægten.
Designet til at opdage spor af metal ved hjælp af elektrisk strøm.
-Tainter, tænd for strømmen. -Ja, professor Bell.
Vi ved, at kuglen har sat sig fast i højre side.
Præsident, hvis De vil være så venlig.
Okay.
Jeg har fat i Dem.
Bare rolig.
Læg Dem roligt ned.
Jeg har brug for total stilhed.
Hvad sker der?
Hvad hører De?
Der er noget galt.
Finder den noget, tikker den, men det gør den ikke…
Den er gået helt i kludder.
Nej, kuglen er her, hvor vi altid har vidst, den var.
-Ved leveren. -Doktor…
Jeg kan høre det.
Skal det lyde spruttende?
-Tainter, sluk for strømmen. -Nej. Jeg er lige ved at være der.
Jeg har bare brug for…
-Han har fået nok nu. -Jeg vil ikke miste ham.
-Doktor! -Hold ham stille.
Stop nu, dr. Bliss.
-Jeg er den øverste læge her. -Smid skalpellen!
Ellers stikker jeg den sgu i øjet på Dem.
Hvad er der, min ven?
Sengen har fjedre af metal, så den har måske forstyrret…
-Vi kan nå at… -Nej.
Men det er ikke kuglen, min ven.
Der er noget andet i mig nu.
Jeg vil ikke kunne…
Du skal vide, at din mor og jeg er meget stolte af dig.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre uden dig.
Kære ven,
du har ikke brug for mig.
Mærk dig mine ord.
Du, min geniale, smukke datter,
vil drive det vidt.
Rejser præsidenten fra Washington senere i dag?
Han ønsker at tage til Monmouth for at være ved havet.
Som læge forbyder jeg det.
Jeg er færdig med at se min mand blive pillet fra hinanden.
Det er han også.
Vi er dage fra at finde kuglen.
Jeg råder Dem til at vælge Deres næste ord med omtanke.
Det er nok nu.
-Jeg ved ikke, hvor jeg starter. -Det finder De ud af.
Jeg tror på Dem.
Når De ser vejen fremad, vil De vide det.
Som dreng drømte jeg om havet.
Om at sejle til ukendte steder som en slags Robinson Crusoe.
En ambitiøs drøm for en dreng, der aldrig lærte at svømme.
Jeg har altid haft svært ved at mærke, hvor grænsen går.
Tja…
Hvorfor holdt jeg den tale i Chicago?
Jeg vidste, hvad jeg gjorde,
da jeg gik op på podiet.
De skulle vide, hvem jeg var.
Du holdt talen, fordi det, du havde i hjertet, ikke kunne begrænses til Ohio.
Tror du, at mit navn får en plads i menneskehedens historie?
Ja, en storslået en.
Men en større plads i folks hjerter.
Bare rolig.
Jeg skal nok blive hos dig hele natten.
Og må Herren bære ham hjem.
Amen.
Skriv ned, at kuglen vandrede mod venstre og satte sig fast bag bugspytkirtlen.
Kuglen har tilsyneladende ikke ødelagt nogen af præsidentens organer,
og såret helede af sig selv.
Hvad har så dræbt ham?
Blodforgiftning.
Det fremgår af bylderne i hele kroppen.
Infektion.
Ville han være kommet sig naturligt, hvis man havde ladet kuglen sidde i fred?
Jeg…
Jeg tror, at vi måske har begået en fejl.
Jeg hørte, at Arthur ønsker, du bliver.
Tænk lige på alle de år, vi har arbejdet for at få det embede.
Og den skiderik får det uden videre.
Han er kommet langt.
I høj grad.
Med tiden bliver han måske endda en god præsident.
Det tror jeg faktisk.
Jeg er ikke sikker på, at han kan vinde i 1884.
Du er virkelig en snu ræv.
Betyder det, du ikke vil stille op med mig?
Den satan.
Han stjal mine havne…
…og ødelagde hele min karriere.
Jeg håber, at vi får en som ham at se igen.
Fran?
Franny?
Jeg vidste, at du ville komme.
Jeg løj over for min familie og sagde, at jeg havde et anliggende i New York.
Kun fængselsinspektøren ved, at jeg er her.
Men jeg kunne ikke lade Dem dø uden at se Dem.
Vi har mødt hinanden før, mrs. Garfield.
Vi talte sammen ved Deres mands indsættelse.
De virkede venlig, og jeg beder for hele Deres familie.
Hvis De tror, at Deres bønner glæder mig, tager De i høj grad fejl.
Jeg vil ikke give Dem syndsforladelse.
Jeg tænker på hans spørgsmål den dag, han døde.
"Tror du, at mit navn får en plads i historien?"
Spørgsmålet er berettiget.
Og jeg sagde, at han får en storslået plads.
Men det føltes…
…mærkeligt, da det kom ud af min mund, fordi jeg…
Jeg troede ikke på det.
Mine sidste ord til ham var løgn.
For i virkeligheden ved jeg, at historien…
…slet ikke vil huske ham.
Der er ingen grund til det.
I bedste fald som en lille fodnote.
Lidt ligegyldig paratviden.
"Hvad var det nu, den stakkel hed?
Ham, der blev skudt tre måneder efter, han blev præsident?"
De vil ikke vide, hvilken mand han var. En helt, der førte an i krigen.
En mand, der gav mig fjollede kærlighedsdigte på latin.
En mand, der stod på hovedet og sang viser for at se sine børn grine.
Nej.
Ingen vil kende den mand.
USA sørger over ham i dag.
Men som årene går, glemmer de ham.
Og jeg kan…
…mærke, at han falmer.
Selv nu.
Snart vil han blot være endnu et ansigt på væggen. Glemt af historien.
Men på den anden side…
…det vil De også være.
Det her er også Deres skæbne.
Men i Deres tilfælde bliver der ingen portrætter.
Ingen børn vil lære Deres navn.
-De ved ikke, hvad De siger. -Jo, jeg gør.
Jeg vil sørge for, det sker sådan.
De har skrevet en bog.
Jeg vil forhindre, at den bliver trykt, så længe jeg lever.
Når De dør, dør Deres stemme med Dem.
Jeg udsletter Dem,
som De udslettede den mand, jeg elskede mest.
Nej, det må De ikke gøre, for det har De ikke ret til.
Jeg har allerede gjort det, mr. Guiteau.
Jeg kom, fordi De skulle vide det, når De er på vej til galgen.
Alle vil glemme Dem.
Vent.
Vent!
Jeg slog min tå på galgen.
Min søn…
Fra kapitel 10, vers 28 i Matthæusevangeliet:
"Frygt ikke dem, der slår legemet ihjel, men ikke kan slå sjælen ihjel,
men frygt derimod ham,
der kan lade både sjæl og legeme gå fortabt i Helvede."
Også fra Matthæusevangeliet:
"Hvis I ikke vender om og bliver som børn,
kommer I slet ikke ind i Himmeriget."
Jeg skal op til Herren
Jeg er så glad
Åh, halleluja!
Hallelu…
Jeg reddede mit parti
Jeg reddede mit land
Jeg er taget op til Herren
Jeg er så glad
Ære være Gud.
Værsgo.
Tak.
Chester Arthur vedtog skelsættende reformer,
som har afgørende betydning for vores regering den dag i dag.
Han gik på pension efter en enkelt periode og døde året efter.
James Blaine tabte til Grover Cleveland i 1884
efter partiets uafbrudte periode på 24 år, siden Lincoln blev valgt.
Roscoe Conkling trak sig fra politik.
Han døde, mens han traskede hjem til fods i "den store snestorm" i 1888.
Obduktionen af Charles Guiteaus hjerne gav ikke noget entydigt resultat.
Den blev opmagasineret og straks glemt.
CHARLES J. GUITEAU HJERNE
Mollie Garfield og Joe Brown blev gift på den veranda, hendes far havde bygget.
Lucretia Garfield levede i 37 år efter sin mand.
Tekster af: Karen Marie Svold Coates