Amerika ještě nikdy nečelila takovému nebezpečí.
Nadešla chvíle pro pravé patrioty.
Jednejte.
Dnes…
nadešel den zúčtování.
O hrozivém stavu věcí ve Washingtonu již nemohu dále mlčet.
Coby viceprezident jsem složil přísahu, že budu chránit naši republiku.
Nedovolím, aby…
Tyran!
Zkorumpovaný samovládce v rouše beránčím,
odhodlaný vzít moc z rukou států, aby mohl prosadit svou radikální agendu.
Obtížně se to přiznává. Je to můj prezident.
Garfield nicméně není upřímný k těm, kteří ho zvolili prezidentem.
Nemá v sobě ani špetku loajality. Jen…
nedodržuje sliby.
- „Nedodržuje sliby.“ - Správně.
Viděl jste ho někdo v poslední době? Kdokoli z vás?
Připište ten citát přímo mně. Seru na to.
Prezident se nyní zcela vyhýbá americkému lidu.
Vydává plošné výnosy za zavřenými dveřmi svého velkého Bílého domu.
Není to psina?
Několik měsíců jsem skutečně byl viceprezidentem.
Vyzývám každého poctivého a bohabojného občana,
aby si to nenechal líbit.
Vydejte se před Bílý dům
a požadujte, aby váš takzvaný prezident dodržel své sliby.
Řekněte mu to jasně a nahlas.
Lid nebude ignorován!
RÁNA BLESKEM
Tohle celé je jen o přístavech! Ať si New York nechá svého výběrčího!
Conkling se pak stáhne. Je až příliš mocný nepřítel.
Zastaví běžný chod vlády.
Dokud tu nominaci neodvoláte, pane.
Patříte mezi nejmocnější muže v Kongresu! Conkling na vás vrhne jeden pohled a…
Rozdmýcháváte neshody!
To vy rozvracíte tuto stranu.
Ani nevím proč. Kvůli nějaké malicherné pomstě!
Říkáte si o to, abych vám vyrazil zuby.
- Vážně? Násilí? To je podle vás řeše… - Milerád vám vyhovím. Ale ne teď!
Protože nyní před sebou máme práci, pánové!
Tak ji vykonávejte!
Pánové! Ihned se uklidněte!
Jinak vás jednou provždy vykážu z této budovy!
A to platí i pro vás, pane ministře.
Zavázal jsem se, že učiním přítrž prohnilému stavu naší vlády.
Korupce, prospěchářství, nazývejte to, jak jen chcete. Nedělá to dobrotu.
Příživníci, co vysávají peníze daňových poplatníků za neexistující práci!
Volení činitelé bezostyšně prodávají svůj vliv v aukcích.
Takto demokracie nepřežije.
Takto to být nemá…
a všichni to dobře víme.
Toto je náš boj.
Jednou, za mnoho let…
bude každý z nás souzen podle toho, jak se v tomto okamžiku zachová.
Jak o nás asi budou mluvit? To bych rád věděl.
Zrušte všechny ostatní body na programu Senátu,
dokud neproběhne slyšení soudce Robertsona.
Prosím? Počkat, to může udělat?
Jsem pevně rozhodnutý. Musím za svou ženou. Pěkný den.
Počkejte! Pane prezidente! Pane prezidente, mohl byste…
Neměli jste být smírčím výborem, vy idioti?
- Vítr začal vanout z jiné strany. - Fakt, jo? Tak teď bude vanout jako dřív.
Kdo schválí Garfieldovy kandidáty, ten už nikdy nebude hlasovat.
Napadlo vás, že názor výboru změníte spíše soucitem než výhrůžkami?
Když slyším váš hlas, chci se oběsit. Je to dostatečně soucitné?
Ven!
Tak pojďme.
Začínají se objevovat trhliny.
Jak to vidíš ty? Máš víc soudnosti než kdokoli z nich.
Je pozice výběrčího skutečně tak důležitá?
Vyplatí se vynaložit veškerý kapitál na jednu frontu?
Jde o kontrolu nad přístavy. Jen to mě drží nad vodou.
Ne, lid tě miluje.
Copak nevíš, že jsi nejpopulárnější muž v celém New Yorku? I bez přístavů.
Pouliční prodavači na každém rohu se mohou přetrhnout,
aby ti potřásli rukou.
Rodiče tě natolik obdivují, že po tobě pojmenovávají své děti.
To vše může lusknutím prstu zmizet.
Nemáš o ostatních lidech příliš valné mínění.
O tom, co je motivuje.
Dobrý vůdce ví, kdy je třeba válčit a kdy nastolit mír.
Víte, paní Spragueová…
bez vás bych byl naprosto ztracený.
A právě proto…
jsem guvernérovi řekla, že se chci rozvést.
Dnes.
Jsem připravená.
Nechci celý život prožít ve stínu.
Ne.
Tvůj manžel z toho bude vinit mě.
Rozmázne to v tisku.
V době, kdy potřebuju podporu všech.
To myslíš jen na tohle?
Kate, mám v Albany rodinu.
Julii a naši dceru.
Nijak jsme to neskrývali.
Celé D.C. o nás už ví.
Jistě.
To v Albany neakceptují.
- Mám se vzdát senátorského křesla? - Oba musíme rezignovat, Tome.
- Ale já jsem rád senátorem. - Žádné strachy.
Je to dočasné.
Jen protest, kterým toho hajzla ztrapníme.
Ale s našimi neobsazenými křesly získají Demokraté v Senátu většinu.
Jo, na pár týdnů.
Během kterých zavládne chaos.
Budeme zdálky sledovat, jak bude celý Garfieldův program rozcupován.
Dokud nás naši přátele v New Yorku jednomyslným hlasováním nezvolí zpět.
Triumfálně se navrátíme do Senátu s novým silným mandátem
a bezmocným prezidentem, který nám bude líbat nohy, Tome.
Připomeneme Garfieldovi, že bez souhlasu New Yorku se ani nevysere.
První list Korintským, 15:42.
„Zasévá se tělo přirozené,
vstává tělo duchovní.
Chci říct to, bratři a sestry,
že člověk, jak je, nemůže mít podíl na království Božím.
Ne všichni zemřeme,
ale všichni budeme proměněni.
Naráz, v okamžiku, až se naposled ozve polnice.
Až zazní,
mrtví budou vzkříšeni k nepomíjitelnosti.
Kde je, smrti, tvé vítězství?
Kde je, smrti, tvá zbraň?
Zbraní smrti je hřích
a hřích má svou moc ze zákona.“
Co vy víte o Kristu?
Toto město je každým dnem podivnější.
Garfielde!
Musím s vámi mluvit. Už to nepočká.
Zajisté.
Nebude vám vadit, když si během toho zabalím?
Už tak mám příšerné zpoždění.
Vy někam odjíždíte?
Odvezu Crete do Monmouthu, aby se tam dále zotavovala.
Doktor Edson doporučil klidnější ovzduší.
Na to je pobřeží dobré.
Když Nellie onemocněla, také jsme byli u pobřeží.
Promiňte, Chestere. Za celou dobu jsem se vás na ni nezeptal.
Je to zvláštní.
I když jsem se svými nejbližšími přáteli, zřídkakdy přijde řeč na mou zesnulou ženu.
Na tom nesejde. Proto jsem za vámi nepřišel.
- Prosím. - Ne, jestli vám to nevadí…
Bezpochyby jste si přečetl noviny. Víte, že jsem vystoupil proti vám.
To mi zní povědomě, ano.
Skutečně?
Dobře.
Tudíž tímto…
rezignuji na funkci viceprezidenta.
Děkuji.
I já vám.
Nepřijímám to.
- Co prosím? - Nepřijímám vaši rezignaci. Prozatím ne.
Ocenil bych, kdybyste této práci dal ještě jednu šanci.
Tak počkat. Ne, nejspíš nechápete…
Byl jsem k vám neskrývaně neloajální. V tisku jsem vás častoval nadávkami.
Doufám, že příště sdělíte své výhrady nejdříve mně a teprve poté veřejnosti.
Je mou povinností vám vysvětlit, že byste mě měl skutečně vyhodit.
- Jsem naprosto tragický viceprezident. - Ne vždy.
Mé další kandidáty jste na půdě Senátu nezavrhl, ačkoli jste mohl.
Ale ani jsem je neschválil. Vždyť jsem ani nedorazil do Kapitolu!
Jistě, ale i to se počítá, ne?
Naše politické názory se liší!
Jsem zajedno s Conklingem. Za dva dny pojedu do Albany,
abych zajistil jeho a Plattovo znovuzvolení.
Musíte udělat, co uznáte za správné.
Vůbec nechápu, co to tady na mě zkoušíte! Z nějakého důvodu mi to uniká!
Nic na vás nezkouším. Své názory jste vyjádřil více než jasně.
Coby váš současný vůdce se domnívám, že je mou povinností je změnit.
Moje názory se nezmění! Nikam se neposunou! Jsou pevně dané! Navždy!
Neostýchejte se mě navštívit. Mé dveře jsou vám vždy otevřené.
Kurvadrát!
- Konečně! Dal jste tomu kreténovi padáka. - Ne.
Dám mu další šanci.
Další šanci? Je to nejhorší viceprezident v historii.
Nejspíš. Ale cítím, že hluboko uvnitř je dobrý člověk.
A také jako jediný ví,
kde je pohřbena většina našich federálních příjmů.
- Ano, bylo by záhodno je dostat zpět. - Viďte?
Panečku.
Kdy se ti dva tak spřátelili?
Opravdu?
Jémine.
Byl jsi zaneprázdněný.
Kdy ses naposledy vyspal?
Nevím, co si mám počít. Conkling je zkrátka…
až příliš mocný.
Každému v Albany zaplatil jeho křeslo.
Tohle hlasování je pouze velká šaráda.
Za pár dní bude s Tomem Plattem zpět na půdě Senátu.
- Budou chtít mou hlavu na kůlu. - Nejspíš.
Možná nemohu nic změnit.
Mí kandidáti jsou dobří a poctiví muži. Co když je vystavím nebezpečí?
Obětuji je válce, kterou nemohu vyhrát.
Chápou, že navzdory všemu bojuješ za to, co je správné.
- A kvůli tomu už nebudu prezident. - Dobře, že jsi jím nikdy nechtěl být.
Dej mi to.
Mollie mě do Monmouthu odveze sama.
Zůstaň tady ve Washingtonu. Ukaž jim, že se bitvy nezalekneš.
Jestli myslíš, že opustím svou ženu…
Týden přežije bez tebe. Přijedeš za mnou, až bude hotovo.
VÍTEJTE DOMA V ALBANY, ROSCOE CONKLINGU!
- Roscoe, jsme rádi, že jsi doma. - To já také.
- Williame, děkuju ti za ten transparent. - Není zač.
Venkovský křupani. Dobře ví, čí chleba jedí.
- Co? Čemu se směješ? - Vy jste neslyšel o Tomovi?
Všichni mluví jen o něm.
Proč? Je nudnější než pytel sena.
Proslýchá se, že včera večer v Delavan House
někteří z našich polokrevných rivalů přistihli Platta inflagranti.
Jsi vážně zlobivý chlapeček, Thomasi. Nějaké děvče by ti mělo dát za vyučenou.
Nemyslel jsem, že je to Tomův šálek čaje. Ale u některých mužů jeden nikdy neví.
Zbav se ho.
Cože?
Nedokázal ani jednu noc udržet ptáka v kalhotách.
- Teď se mu celá delegace vysmívá. - Ale jděte. Pouze neškodná zábava.
Teď je pro ně klaun. Klaun a záletník.
Takového muže do Senátu nikdo nezvolí.
Buď se ho zbavíme, nebo nás všechny stáhne s sebou ke dnu.
Toma známe už 20 let.
Jsem kmotrem jeho dětí.
Vždy byl na naší straně a je to náš přítel.
Sám víš nejlépe, že v politice žádné přátelství neexistuje.
Uděláme to potichu. Vyměň ho za někoho jiného.
- Za nějakého loajálního straníka. - Copak to může být tak snadné?
Murtho!
- Chceš se přestěhovat do D.C.? - Já… No, ty třešňové květy…
Ohromné. Takže je rozhodnuto.
Willie, chlapče,
vítej mezi smetánkou.
Teď odprejskni.
Za každou cenu. Tak zní náš zákon.
Tak co je nového, chlape?
Chestere?
Děje se něco?
Pojďme se projít, Tome. Jen ty a já.
Dobrý večer, otče.
Od mé poslední zpovědi uběhla dlouhá doba, ale chci Pána o něco požádat.
Neustále poslouchá.
Mluv bez obav.
Víte, byl jsem pověřen
významným a strašlivým úkolem.
A vím, že musí být vykonán, a vím, že ho musím vykonat já.
Nikdo jiný to neudělá. Ale…
Ale mám strach, otče.
Cítím zlo, které prostupuje naší zemí.
Vidím ho.
Vidím, jak se den za dnem šíří
a infikuje duše ostatních lidí.
A obávám se, že pokud ho nezastavíme,
uvrhne nás do druhé občanské války.
Ale co je jeden život v porovnání se stovkami tisíc dalších,
které mohou zahynout, když nebudu jednat?
Když budu slaboch?
To Bůh mi svěřil toto poslání.
SENÁTNÍ VOLBY
Pánové, poslední výzva k hlasování.
Dávají si opravdu načas.
Udělal bych totéž. Nestává se často, že by skupina bezvýznamných senátorů
držela v rukou osud celého národa.
Je to roztomilé.
Manželky zákonodárců, předpokládám?
Ukážou se tu před každým důležitým hlasováním.
Julie.
A do hajzlu.
Zastavte to hlasování.
Zastavte to hlasování!
Hlasování už proběhlo, pane Conklingu.
Konečný výsledek.
Pro senátora Roscoe Conklinga 34 hlasů
a pro Chaunceyho Depewa 50 hlasů.
Co se děje?
Já se snad picnu.
Chvála Bohu!
VÍTEJTE DOMA V ALBANY, ROSCOE CONKLINGU!
Ticho, kurva!
Ať okamžitě proběhne hlasování o každém z našich kandidátů! Ihned!
Má drahá Crete…
Opovažuji se napsat, že jsme se nějak dožili dalšího dne.
Conkling podle všeho sám sebe dostal pryč ze Senátu.
Jeho křeslo a křeslo Toma Platta nyní patří nám.
- Chauncey Depew za New York. - Elbridge Lapham za New York.
Co se stane teď, pane Arthure?
Právě jsme přišli o úřad výběrčího, sakra.
William H. Robertson.
Uvedeme naše kandidáty do funkcí, aby mohli začít pracovat
a plnit program, který jsme slíbili lidu.
Conklingova nadvláda nad touto zemí definitivně skončila.
Poprvé od našeho odjezdu z Ohia je mi tak lehko u srdce.
Věř, že mě chlapci drží neustále ve střehu.
Odpočítávám hodiny, kdy budeme opět spolu.
Navždy stejný a navždy tvůj, Jim.
Celý život jsem musel držet jazyk za zuby a nenápadně si zapisovat výhry.
Trpělivě jsem vyčkával, abych se mohl pod něco podepsat.
Nebudou to moct popřít.
Nyní…
bude na každé dolarové bankovce vytištěné v Americe podpis černocha.
Není to všechno.
Ale je to něco.
Jémine.
Dostáváme dotazy ze všech novin v zemi. Chtějí vědět, jak jste to dokázal.
- Prosím? - Jak jste vyhrál.
Jak jste sám zlikvidoval toho nejmocnějšího hráče v celé politice.
Jste hrdina, pane.
Proč? Ještě jsem nic nedokázal.
Za tři měsíce, téměř 100 dní, jsem neprosadil ani jediný zákon.
Věnoval jsem se malicherným stranickým sporům.
- Pane, vyzrál jste nad Roscoe Conklingem. - Tak to nebylo, Joe.
Nenech se mýlit, tentokrát jsme měli štěstí. Velké štěstí.
Ale dokud bude Amerika existovat,
vždy zde budou další Roscoe Conklingové.
Teď si užij pár dní volna.
Poněvadž poté…
začne skutečná práce.
- Už se těším. - Jsem na tebe hrdý, Joe.
Jsi přesně tam, kde máš být.
NÁDRAŽÍ POTOMAC
Snad si o víkendu s manželkou užijete ohňostroj.
Budu zapíjet Conklingův konec.
Harriet opět vyměnila zámky?
To si pište.
Roberte, jste ministr války.
Měl byste…
Otče?
Zastavte ho!
Zastavte toho chlapa!
Jeho!
Zastřelil Garfielda!
- Chyťte ho! - Zastřelil ho!
- Chyťte ho! - Tamhle!
Ustupte!
Dokázal jsem to!
Odveďte mě do vězení! Teď bude prezidentem Chester Arthur!
Republika je zachráněna!
- Odveďte ho! - Rychle!
Ustupte. Tak ustupte přece!
- Odveďte je! - Ať může dýchat, proboha!
Ustupte. Ihned.
Vodu.
Přineste vodu.
Jsem Purvis, primář chirurgie ve Freedmen's Hospital.
Tak se starejte o osvobozené muže. Tohle je prezident USA.
Už jím dlouho nebude, pokud mi neuhnete, zatraceně.
Odpusťte, pane prezidente.
Kulka zůstala v těle.
Raději zašlete telegram Crete.
Ať mě dají do cely s výhledem na park.
Pak zařídím, aby vás Arthur jmenoval policejním náčelníkem.
Tohle asi budete chtít.
Ježíši Kriste.
Krásná zbraň, co?
Můj malý revolver změnil běh dějin.
Tady!
Sarah, ať někdo z mužů dole uvaří vodu a pak ji dá k dolním končetinám.
Potřebujeme převařenou vodu. Rychle.
- Říkáte Freedmen's Hospital? - Správně, pane.
Držte ho, prosím.
A předtím…
jsem byl v táboře Barker.
Za války.
Pokud se nemýlím,
jednou jsem tamtudy projížděl.
Ano, pane prezidente. Pamatuji si to.
Jaké mám dle vás vyhlídky?
Moc dobré ne.
Máte šanci jedna ku stu.
Tak to tu šanci musíme chytit za pačesy.
Pánové.
Domnívám se, že je to možné.
Ale pokud má mít nějakou šanci,
ta kulka musí být vyjmuta.
Budete mít k dispozici vše, co od našeho národa budete potřebovat.
Potřebuji pouze jehlu a skalpel.
To nic, pane.
Dáme vás do kupy.
Zdá se, že kulka sklouzla za první bederní obratel…
a zasekla se ještě dál.
Cítím, že jsem blízko.
- Doktore? - Děkuji.
Vyžaduji naprosté ticho.
V pořádku. Ztráta vědomí se dá očekávat.
Poškozená tkáň, nebo relativně pevná sraženina.
Nejspíš to druhé.
Pane, škodíte svému pacientovi a váš nástroj není dezinfikovaný.
- V tak kritické chvíli není času nazbyt. - Odpusťte mi, pane.
Slyšel jste o novém evropském výzkumu antiseptik?
Nejsme v Evropě! Doktore Purvisi,
neviditelné příšery jsou věcí pověr, nikoli vědy.
Vámi zpochybňované metody za války zachránily tisíce životů.
Jsou prověřené a správné.
Zkrátka a dobře fungují.
Takže, pane…
mám vaše povolení pokračovat ve vyšetření?
- Myslíš, že… - Ne.
Věděla bych to.
Celá země nás považuje za vrahy.
Ten zabiják tvrdí, že to udělal mým jménem. Že jsem jeho přítel.
- Můžeme za to my. - Můžeš už konečně zavřít hubu?
Nějakej ubožák z ulice se jenom chtěl proslavit.
Proběhne vyšetřování a budeme z obliga.
Náš prezident byl dneska zastřelenej jako podělanej zatoulanej pes.
A bezpochyby zemře, krucifix.
Co my víme, možná že už zemřel.
To bude mít za následek…
že se spustí proces nástupnictví.
- Cože? - Neříkej, že na to celou dobu nemyslíš.
- Ty tahanice o senátní křesla… - Ne, neříkejte to.
V celostátním měřítku můžeme obnovit to, co jsme měli v New Yorku, Arthure.
Ne.
Tu funkci hned odmítnu.
Nejsem způsobilý být prezidentem!
Krása Ameriky, příteli.
Po tom všem, čím jsme si prošli… To jsi tak natvrdlý, že nechápeš,
že jsme právě obdrželi ten největší dar v dějinách USA?
Zastavte!
Co to s tebou dneska ksakru je?
Abych byl upřímný, nejsem si úplně jistý.
Nicméně mám silné nutkání s vámi už ani o chvíli déle nejet.
To jako místo toho pošlapeš pěšky až do Washingtonu?
Muž se zkrátka někdy musí projít.
Ježíši.
Venku je přes 35 stupňů, Arthure. Než ujdeš kilometr, vypoví ti srdce.
Přestaň se chovat jako debil a vrať se do kočáru, kruci.
Zraníš moje city, Chestere.
Inu…
pak je dobře, že v politice žádné přátelství neexistuje.
Ty jeden parchante!
Neotáčej se ke mně zády!
Po tom všem, co jsem pro tebe udělal!
Za všechno vděčíš mně, kurva!
Arthure!
Art…
Jste tady. Díkybohu.
- Zůstaň ležet. Nepřepínej se. - Je to zlé? Máš velké bolesti?
Horní paluba stále funguje, miláčku. Poškozený je pouze trup.
Nebyly zasaženy žádné orgány. Doktor Bliss už téměř určil polohu kulky.
- Jakmile ji vyjme… - Bude to v pořádku.
- Dobře. A kde jsou chlapci? - Ještě jim to neřekli.
Postaráme se o ně.
Nebojte se.
Co si s tebou mám počít?
Týden tě nechám o samotě…
Nezbývá nám moc času.
Musíme se na to připravit.
Ne.
To odmítám.
Cítím to po celém těle.
Teď jsem tady a přivedu tě zpět k životu.
Bojuj. Budeš bojovat.
A už se mnou nikdy nemluv o smrti.
WASHINGTONSKÁ OKRESNÍ VĚZNICE
Pověste ho!
Guiteau!
Co přimělo toho ničemu Guiteaua, aby si pořídil zbraň?
Vyšinuté mysli neporozumíte.
- Může být spolčen s Conklingem? - Ne.
Conkling sice vytvořil klima pro takového člověka,
ale nezapříčinil to.
Vím, že to není správné, ale chci, aby za to všichni do jednoho zaplatili.
Zde máte svou první oběť.
Paní Garfieldová.
- Madam, cestoval jsem sem celou noc. - Bože můj.
Páchnete kravským hnojem.
To asi páchnu. Do Washingtonu jsem se svezl na farmářského povozu.
- Jak se má prezident? Žije? - Ano. Odpočívá.
Díky Kriste. Díky, Hospodine.
- Pane Arthure. - Nechci to. Nic z toho jsem nechtěl.
- Byla to ctižádost. Bylo to… - Chestere, vzchopte se.
Jste viceprezident USA.
Na to vám seru. S tím vším jsem skoncoval.
O čem to mluvíte? Američané jsou vyděšení.
Hledají v nás oporu. Hledají oporu ve vás, Chestere.
K čertu s tím! Nezvládnu to! Nejsem způsobilý!
Pan prezident do mě vložil důvěru a já ho na každém kroku zradil.
Sraz mě k zemi, Pane!
Jsem jenom podlá a odporná svině!
Teď mě kurevsky dobře poslouchejte, Chestere Arthure!
Krizové situace mohou v lidech probudit šlechetné a dlouho spící vlastnosti.
Pokud je ve vás alespoň náznak šlechetnosti, teď na ni přišel čas.
Tak co uděláte, Chestere?
Rezignujete jako zbabělec, nebo se vzchopíte a polepšíte?
Polepším se, madam.
Změním se. To vám slavnostně přísahám. Nadobro se změním.
Dobře.
Pamatujte, že za každé použití v novinách dostanu poplatek 25 dolarů.
Ačkoli místním listům poskytnu slevu.
Nebo neposkytnu?
Rád bych opět zdůraznil, že vůči prezidentovi nepociťuji žádnou zášť.
Byla to…
Byla to neblahá politická nezbytnost.
Mým cílem bylo jednou provždy sjednotit stranu a zachránit republiku.
Zastřelil jsem ho. Jako bych zastřelil rebela stahujícího vlajku.
Kolik stovek tisíc lidí bylo v průběhu války obětováno a za jakým účelem?
Aby zachránili náš nejvelkolepější národ.
Já za totožným účelem obětoval pouze jediného člověka.
Avšak své ospravedlnění nechávám na Bohu a americkém lidu.
A pro doplňující souvislosti se podívejte do mého deníku The Truth.
Brzy bude k dostání všude, kde se prodávají knihy.
O MĚSÍC POZDĚJI
JEZERO FAIRFAX LED
- Další pokus. - Jsi připraven?
Jdeme na to.
V pořádku.
To nic.
Dobře. To bude v pořádku.
Zítra to zkusíme znovu.
Každým dnem slábne.
Vyčerpává ho ta neutuchající záplava kondolencí.
Pouštějte sem pouze nejbližší rodinu.
Kdykoli prezident mluví, využívá bránici.
Následkem čehož dojde k rozrušení jater,
která kulku zatlačí ještě hlouběji.
Dýchá. Copak dýchání také nerozpohybuje bránici?
Máte pravdu. Ale pouze jemně.
Mluvení je agresivní.
Zdravý proud hnisu.
Píšu dopisy Chesteru Arthurovi. Vůbec není jako Garfield.
Ví, kdo jsou jeho přátelé.
A kdo je jeho věrnější přítel než já?
To já ho povýšil z nuly na prezidenta.
- Charlie… - Veřejnost si již brzy přečte mou knihu.
Tvou knihu?
The Truth.
Vyjadřuje mé myšlenky slovy, která dojmou i ty nejzarytější odpůrce.
Už tucet nakladatelů projevilo zájem o práva a já…
Poštvávám je proti sobě.
Mluvíš o tom všem, jako by šlo o pouhou hru.
Ano, je to hra. Tak to přesně je. Je to velká hra s vítězi a poraženými.
Franny, poprvé v životě jsem vítěz, do prdele.
A teď bude pochopitelně vše jinak.
Protože jsem nyní více než známý,
mohu založit své noviny The Daily Theocrat.
Dokázal jsem to, Fran. Udělal jsem to pro nás.
Podívej.
Podívej na to.
Tito lidé mí píšou dennodenně.
Nabízí mi podporu a slibují peníze.
Tak moc jsem se bál, že jsem jediný, ale je nás víc!
Vždy nás bylo víc!
A nyní mi houfně píší,
poněvadž jsem jim dal něco, v co mohou věřit.
Už musím jít.
Fran?
- Dozorce? - Franny?
Dozorce!
Díky, že jste tady, profesore Grahame Belle.
Říkejte mi jen Belle, pane Browne.
Zaveďte nás k prezidentovi. Možná mu ještě zachráníme život.
Elektromagnetická indukce.
Navržená k detekci stop kovu v těle pomocí elektrického proudu.
- Taintere, napájecí zdroj. - Ano, profesore Belle.
Víme, že se mu kulka usídlila někde v pravém boku.
Pane prezidente, buďte tak laskav.
Dobrá.
Držím vás.
Nebojte se, pane.
Hlavně pomalu.
Vyžaduji naprosté ticho, prosím.
Co se děje?
- Co slyšíte? - Něco tu nesedí.
Správně to má tikat, ale tohle není…
Nepřestává to vydávat zvuky.
Ne, kulka je tady. Přesně tam, kde celou dobu víme, že je.
- U jater. - Doktore…
Perfektně to slyším.
Má to znít jako prskání?
Taintere, vypněte proud.
Ne, skoro to mám.
Jen potřebuju…
- Už to dál nevydrží. - Nepřijdu o něj.
- Doktore! - Držte pacienta!
Doktore Blissi, přestaňte.
- Jsem zde vedoucí lékař! - Odhoďte ten skalpel!
Nebo vám ho vrazím do oka, kurvafix!
Copak, zlato?
Je kovová. Postel je z pružin, takže to mohlo narušit…
- Pořád můžeme… - Ne.
Viníkem není ta kulka, zlato.
Teď je ve mně cosi dalšího.
Nebudu schopný…
Chci, abys věděla, jak moc jsme na tebe s maminkou pyšní.
- Nevím, co si bez tebe počnu. - Zlato.
Nepotřebuješ mě.
Zapiš si za uši,
že ty, má geniální a krásná dceruško…
budeš výjimečná.
Prezident dnes odjíždí z Washingtonu?
- Chce být u oceánu a dojet do Monmouthu. - Ne. To jako jeho chirurg odmítám.
Viděla jsem, jak se v mém muži hrabete a šťouráte v něm. Skončila jsem.
- A on také. - Od nalezení kulky nás dělí jen pár dní.
Dobře si rozmyslete, co chcete říct dál, doktore Blissi.
Už stačilo.
Ani nevím, kde začít.
Zvládnete to.
Věřím vám.
Až uvidíte cestu, poznáte to.
Jako chlapec jsem snil o oceánu
a o plavbě do neznámých končin. Jako bych byl nějaký Crusoe.
Nesmírně ambiciózní sen pro chlapce, který se nikdy nenaučil plavat.
Vždy jsem měl hlavu v oblacích a nohy v blátě.
No…
Proč jsem pronesl ten projev v Chicagu?
Věděl jsem, co dělám…
když jsem si stoupl na to pódium.
Chtěl jsem, aby se o mně vědělo.
Ten projev jsi pronesl, jelikož to, co sis nesl v srdci, nešlo zadržet v Ohiu.
Myslíš, že mé jméno bude mít nějaké místo v dějinách lidstva?
Ano, významné.
Ale ještě významnější místo bude mít v srdcích lidí.
Neboj.
Celou noc budu po tvém boku.
Ať ho Pán odnese domů.
Amen.
Všimněte si, že kulka se přesunula doleva a byla schována za slinivkou břišní.
Zdá se, že výstřel nenarušil žádný z prezidentových orgánů.
- Rána se sama zahojila. - Tak co ho tedy usmrtilo?
Septická otrava.
O čemž svědčí abscesy po celém těle.
Infekce.
Tomu nerozumím. Chcete tím říct, že by se uzdravil, kdyby tu kulku nechali být?
Já…
Možná jsme udělali chybu.
Arthur vás prý požádal, abyste zůstal.
Vzpomínáte…
kolik let jsme se na to nadřeli?
- A tomu tlustoprdovi to spadlo do klína. - Urazil dlouhou cestu.
Skutečně.
Časem z něj možná bude i dobrý prezident.
Věřím tomu.
Ale nevím, jestli má na to, aby v roce 84 vyhrál.
Jste opravdu pěkně podlý zmetek.
Takže nechcete být můj viceprezident?
Parchant jeden.
Ukradl mi přístavy a…
pohřbil mi kariéru.
Kéž bychom se jednou dočkali někoho, jako byl on.
Fran?
Franny?
Věděl jsem, že přijdeš.
Zalhala jsem své rodině. Řekla jsem jim, že musím něco vyřídit v New Yorku.
Kromě ředitele věznice nikdo neví, že jsem zde.
Ale nemohla jsem vás nechat odejít. Musela jsem vás poznat.
Už jsme se jednou viděli, paní Garfieldová.
Mluvili jsme spolu na plese během inaugurace vašeho manžela.
Připadala jste mi laskavá. Modlím se za celou vaši rodinu.
Jestli myslíte, že vaši modlitbu vítám,
tak se šeredně mýlíte. Nepřišla jsem vám dát rozhřešení.
Na smrtelné posteli mi položil svou poslední otázku:
„Bude mé jméno mít nějaké místo v dějinách lidstva?“
Ta otázka má své opodstatnění.
Odpověděla jsem mu, že bude mít významné místo.
Ale znělo to…
tak divně, když to vycházelo z mých úst, poněvadž…
jsem tomu nevěřila.
To poslední, co jsem mu řekla, byla lež.
Ve skutečnosti vím, že dějiny…
si ho vůbec pamatovat nebudou.
Není k tomu důvod.
Přinejlepším bude poznámkou pod čarou.
Banální zajímavost.
Víte, jak se jmenoval ten starý chudák, kterého postřelili tři měsíce poté,
co byl zvolen prezidentem? Nedozví se o muži, kterým skutečně byl.
Hrdina, který vedl války.
Který mi podstrkoval hloupé milostné básně ve smyšlené latině.
Který dělal stojky na hlavě a zpíval, jen aby viděl, jak se jeho děti smějí.
Ne.
Toho muže nikdo nikdy nepozná.
Amerika ho dnes sice oplakává, ale s odstupem času na něj zapomene.
A už…
cítím, jak se vytrácí.
I teď.
Co nevidět bude jen další tváří na zdi.
V propadlišti dějin.
Ale na druhou stranu…
to vy také.
Potká vás tentýž osud.
Ovšem ve vašem případě nebudou žádné portréty.
- Žádné dítě se nebude učit vaše jméno. - Nevíte, co říkáte.
Vím.
Vlastně se o to sama postarám.
Prý jste napsal knihu. Zařídím, aby nebyla nikdy vytisknuta.
Ne dokud na vás nezapomenou.
Až opustíte tento svět, váš hlas utichne.
Vymažu vás.
Jako jste vy vymazal mého milovaného manžela.
Ne, to nesmíte. Na to nemáte právo.
Už jsem to udělala, pane Guiteau.
Jsem tu, jelikož chci, abyste věděl, že než dojdete k šibenici…
zapomenou na vás.
Počkejte.
Počkejte!
Tak počkejte přece!
Narazil jsem si palec o šibenici.
Můj synu…
Kniha Matoušova, desátá kapitola, 28. verš.
„A nebojte se těch, kdo zabíjejí tělo,
ale duši zabít nemohou.
Bojte se toho,
který může i duši i tělo zahubit v pekle.“
Také z Matoušova evangelia:
„Pokud nebudete jako dítě,
nevejdete do království nebeského.“
Už utíkám k Pánovi na nebíčku.
Jsem tak rád.
Sláva, aleluja!
Sláva, alelu…
Zachránil jsem svou straničku.
Zachránil jsem svou zemičku.
Už jsem u Pána na nebíčku.
Jsem tak rád.
Sláva.
- Pane. - Děkuji, pane.
Chester Arthur prosadil přelomové reformy státní správy,
které dodnes formují americkou vládu.
Po jednom funkčním období odešel do důchodu a následující rok zemřel.
James Blaine v roce 1884 prohrál volby s Groverem Clevelandem.
Přerušil 24 let trvající vítěznou sérii Republikánů, kterou započal Lincoln.
Roscoe Conkling se stáhl z politiky.
Zemřel, když se během Velké vánice roku 1888 vracel pěšky domů.
Výsledek pitvy mozku Charlese Guiteaua byl nejednoznačný.
Byl uschován do skladu a vzápětí zapomenut.
MOZEK CHARLESE J. GUITEAUA
Mollie Garfieldová a Joe Brown se vzali na verandě, kterou postavil její otec.
Lucretia Garfieldová přežila svého manžela o 37 let.
Překlad titulků: Jakub Doležal