- Fáj neki? - Mi?
Nem, nem fáj neki. Soha nem nyűgösködik.
Arra sem ébredt fel, amikor tisztába tettem.
Tudod, hogy nem fáj neki. Neked fáj. Szégyelled magad.
Kislányom!
Gyönyörű vagy!
PAMPLONA 1973 NOVEMBERE
Gyere be, amikor megfürdetem! Fogd meg! Az majd segít túllépni rajta.
Csak nézz rá!
- Nézd, milyen gyönyörű! - Nem akarom, hogy úgy végezze, mint ők.
Azt sem tudod, hogy élnek! Negyven éve nem is láttad őket.
Mit tudsz te bárki életéről?
De én tudom, hogy az övé milyen lesz.
Mert az anyukájánál mindig otthon lesz.
Mit csináljunk?
Azt, amit az orvosok mondtak.
Minél hamarabb.
Sosem fogja megtudni.
Senki sem fogja megtudni.
Normális élete lesz. Teljesen normális élete.
Te meg abbahagyod ezt az idétlenkedést.
Szeretni fogod a lányodat, és igazi apja leszel.
- Menni fog? - Persze, hogy szeretem.
Bármit megteszek.
Bármit, édesem!
Anya mindig itt lesz neked.
Mindig.
KEDVES KISASSZONY
- Kisasszony! Hahó! - Hahó!
DE JUAN RÉGISÉGBOLT
PAMPLONA, 1999 DECEMBERE
„Nincs értelme a mi tanításunknak, s nincs értelme a ti hiteteknek sem.”
Tehát ha Krisztus nem támadt fel, az Egyháznak nincs mondanivalója.
Bűn megtapsolni a pápát, kisasszony?
Nem, nem bűn, de azért nincs is rá parancsolat.
Akkor tapsolhatok, ha mutatják a tévében? Nagyon szeretem.
Persze, tapsolhatsz, Javier.
De nem kötelező.
Katolikusként csak a parancsolatokat kötelező megtartani.
Köszönöm, kisasszony! Kicsit aggódtam.
Na, elment az idő a pápa megtapsolásával.
Gyakoroljátok a karácsonyi dalokat! Hamarosan koncert. És pakoljatok el!
Friss hírek Rocío Wanninkhof ügyében. A családtagok nyilatkozata szerint
a 19 éves lány gyilkosa csak olyan személy lehetett, akiben megbízott.
Igen. Azt mondják, az anyja barátnője volt.
Az a rövid hajú, agresszív arcú nő.
Nagyi! Ez csak pletyka.
Ki mondja ezt?
Nem mondom, hogy ő a tettes, de nem is próbál szimpatikusnak tűnni.
Úgy néz mindenkire, hogy el se hinnéd!
Nem valami nőies.
Rólam is ezt mondják, nagyi.
Hogy nem vagyok nőies.
Van elég baja annak a családnak. Miért kell a barátjukat gyanúsítgatni?
Mi? Te nem vagy olyan, mint az a nő! Ugyan már!
Neked tiszta a tekinteted. Jó ember vagy. Látszik.
Megint kezded?
Oké, akkor csukjunk le minden barátságtalan,
csúnya vagy nem túl nőies nőt?
Amíg csak a kedves…
Nagyi!
Várj, nagyi!
Adela, drágám!
Mi történt?
Nagyi! Ne mozdulj! Jön a segítség.
Most nézd meg!
- Ki más, mint te, Adela? Nézd meg! - Bocsánat!
Látod, hogy belém jöttél? Fellöktél a járdára!
- Bocsánat! - Ne rám bámulj! Ezt nézd!
Látod, mit csináltál?
Nagyon sajnálom, Begoña. A nagyival beszélgettem.
- A nagymamád is a kocsiban van? - Jól vagy?
Hívom a bátyámat. Kikészítesz!
- Kikészítesz! - Halló?
Autóbaleset történt.
A Duque de Ahumada és a Cortes de Navarra sarkán. Egy idős hölgy.
Kérem, siessenek!
Halló!
Hall engem?
Jól van?
- Igen, jól. A nagymamám odabent ül. - Ne féljen! Már ellátjuk.
Hadd nézzem meg!
Mondom, hogy jól vagyok!
Kérem, hagyjon!
Akkor ha bármi baja lesz, azért maga a felelős, értette?
Nagyi, megyek a rendőrökkel.
Követjük a mentőt a kórházba.
Ott találkozunk.
Jól van, drágám.
Ne aggódjon, Adelina! Elkísérem az unokáját.
- Nem tudtam, hogy visszajöttél. - Még szeptemberben.
Beugorhattam volna köszönni, de egy szabad percem sem volt.
Apám mindent átadott, és…
Sok dolgom van.
Szóval nem mész vissza Londonba?
Ha rajtam múlik, ott maradok.
De tudtam, hogy ez lesz.
Apámat ismerve reménykedtem,
hogy csak később vonul vissza. Vagy soha.
De nem.
Milyen volt ott az élet? Boldog voltál?
Igen.
Annak a városnak nincs vége.
Nem akarom leszólni Pamplonát, az itteni életet,
de a mi Pamplonánk nagyon kicsi.
Tíz utcát és száz embert ismerünk.
De ha elmész Londonba, hirtelen kinyílik a világ.
- De aztán vissza kell jönnöd. - Aztán vissza kell jönnöd.
Adelina, hallgasson az orvosra!
- Lassú séták! És mindig kísérővel! - Rendben.
- Az unokám. - Milyen magas és szép!
- Igen. - Menjünk oda!
Hol voltál?
Sziasztok! Nagyi rendben hazaért?
Hol voltál, Adela?
Gyalog jöttem.
Szerinted ez normális?
Apa, semmi bajunk!
Ideges voltam, jólesett egy kis levegőzés.
Ti mindent olyan lazán vesztek! Sétálj csak, velünk ne is törődj!
Adela, apának igaza van.
Felelősségteljesebb lett volna hazajönni, és szembenézni a dolgokkal.
Csak sétáltam egyet. Sajnálom.
Főztem vacsorát. Melegítsd meg! És itt zárjuk is le! Ami történt, megtörtént.
A kormányzati szervek vészhelyzeti bizottságot állítottak fel,
de fontos a nyugalom megőrzése a 2000. év problémája kapcsán.
Nincs ok pánikra.
ÖSZTRADIOL
Valaki csengetett, beengednétek?
Szia! Isabel Goñi vagyok, fizioterapeuta. Adelina Arránhoz jöttem.
- Igen, jó helyen vagy. Gyere! - Igen? Oké.
Bassza meg, ez a szar napról napra nehezebb!
- És te ki vagy? - Adela. Bocsi!
Örvendek.
- Erre! - Arra?
- Elnézést, hogy megvárattuk. - Semmi gond.
Hová tehetem a kabátomat?
- Felakasztom ide. - Ide?
- Isabel. Örvendek. - Igen.
- Erre tessék! - Ezt is itt hagyom.
Szivi, behoznád a táskámat?
Adelina, itt a fizioterapeuta. Isabelnek hívják.
Adelina, ön még az ágyban?
Amint felállítom az asztalt, fel kell kelnie.
Ha nem muszáj, nem szabad feküdni!
Miért nem pihenhetem ki a balesetet?
Gyermekem, 88 éves vagyok!
Pontosan! Ha az orvos nem kért ágynyugalmat, ne feküdjön!
A testünk lusta, mindig pihenne.
Keljünk csak fel! Kapaszkodjon!
Úgy van, Adelina!
Oldalra! Nagyon jó.
Egyre rosszabbul bírom.
És az a rengeteg étel! Szinte már undorító.
Micsoda?
Igen, ma kezdte. Majd meglátjuk.
Kiskosztüm? Nahát! Ilyet még nem is láttam.
Akkor még nem mindenki fehérben ment férjhez.
És egy héttel előtte halt meg a nagyapám.
Gyászoltam, de elegánsan.
- Értem. - Ezért a kiskosztüm.
Adelina, forduljon erre, mint az előbb.
Amennyire csak tud! Fáj?
- Nem. - Nem?
- Nem fáj. - Nagyon jó.
Gyönyörű volt. Egy igazi bombanő!
Végeztünk.
Adom a papucsot.
Elmondjam, mi volt?
Várj, szólok anyukámnak! Őt is érdekli.
Jöjjön, együtt!
- Anya! - Jaj!
De jólesett!
- Tényleg? - Ó!
- Örülök. - Aranykeze van, Isabelita!
- De jó! - Végeztek?
Igen. Nagyon jól van. Ennyi feszülés normális a baleset után.
Szerintem elég lesz a felírt kezeléssorozat.
De többet kellene mozognia.
Lépcsőzzön, meg ilyesmi!
Ha rajta múlna, melegítőt adna rám,
és elküldene Benidormba táncolni,
mint valami madridi nénit.
Köszönjük! Próbáljuk rábírni a több mozgásra.
Helyes.
Akkor mozgok, ha akarok! Próbáljátok csak meg!
Te jól vagy, szivi?
- Igen. - Te vezettél, nem?
- Megvizsgáltak? - Jaj, nem azért nyúltam oda.
Csak mert fájt.
Hadd nézzem!
Nem, jól vagyok! Semmi bajom!
Ja, persze! Fantasztikusan vagy.
Hadd nézzek rá!
Engedd meg!
Az én kedvemért!
Anyáddal kimegyünk.
Gyere, Cruz!
Jól van.
Gombold ki a kardigánod!
Nyújtsd ki a lábad, és tedd szabaddá a hátad felső részét!
Ez az oldal, ugye?
Igen.
Hadd lássam!
Kicsit lejjebb kéne húznod. Gombold eggyel lejjebb!
Jól van.
Oké.
Lassan csinálom. Jelezd, ha fáj,
és azt is, hogy mennyire!
Nézz arra!
Nem fáj?
Húzódik, de nem fáj.
Jó.
Jaj!
Mi az?
Tessék! Fájt?
Minden oké?
A semmibe bámul
Ő is a válaszra vár
Mi az élet?
És mi a szerelem?
Milyen a világ?
Bár megérthetném!
Mi az élet?
És mi a szerelem?
Egy valóra vált álom
Gyere be!
Csak elköszönök, megyek a munkába.
Micsoda? Várj! Bocsi, nem hallom.
Imádom Mónica Naranjót! Teljesen kikapcsol.
- Mit mondtál? - Csak elköszönök. Indulok.
- Drágám, igyunk már egy sört! - Majd máskor. Ma még nem ettem.
Van ebben elég szénhidrát.
- Kitesz egy étkezést. - Na jó, köszönöm! De csak egyet.
Egészségedre!
De jó!
- Hogy vagy? - Jól.
Hallottam a balesetről.
Csak megijedtünk.
Begoñával ütköztél, nem? Gómez-Arellanóék lányával.
Igen. Nagyon kiakadt.
Az egy érdekes nő.
Szerencsére a bátyja kézbe vette a dolgot.
Aki Londonban volt?
Igen, Santi.
Nagyon kedves.
Minden rosszban van valami jó.
Van valami terved az ünnepekre?
Tudod, hogy hív egész Pamplona?
- Persze. - Tényleg?
Lónak.
Ezek a seggfejek nem túl diszkrétek, kislány.
A minap megtudtam, hogy engem páran
José María nővérnek hívnak.
- Mi? - Mit szólsz?
Nem hiszem el!
Hát, ez van.
A 16. században élünk,
csupa olyan ember között, akik félnek a magas nőktől és a nőies férfiaktól.
Nekem muszáj megbocsátanom, ez a munkám. De neked nem.
Nem mindenki ilyen.
Tényleg?
A pamplonaiak néha tudnak kellemes meglepetéseket okozni.
Akkor mesélj róluk José María nővérnek!
Mindenképpen, de nem most.
Muszáj mennem.
Jaj, de titokzatos! Hajrá!
Van stílusod, kisasszony.
Köszönöm a sört!
Gómez-Arellano úr jövő héten nem lesz bent.
Hívjon újra, és megbeszéljük!
Szép napot kívánok!
Mamen, megvannak a nyomtatványok?
Igen.
Adela, de jó látni! Mi járatban?
Négy éve dolgozom apám régiségboltjában,
és gyakorlatilag semmire sem költök.
- Kezdenék vele valamit. - Helyes.
Ne álljon a pénz a bankban!
Mekkora összegről van szó?
- Úgy hatmillió peseta. - Értem.
Az nagyon jó. Mi a terv? Ingatlan? Egy lakás kezdőrészlete?
Még semmi.
Jól van.
- Mekkora kockázatot vállalnál? - A lehető legkisebbet.
Rendben. Ez esetben az állampapírt javaslom.
Nem hoz sokat, de biztonságos.
- Mit szólsz? - Rád bízom.
Jól van.
Akkor mindent intézünk, elég, ha bejössz aláírni. Ennyi az egész.
Bízd csak rám!
Jaj, szia!
Bocs, nem tudtam, hogy itt vagy. Ihatok egy pohár vizet?
Persze, gyere csak!
Majd én.
Köszönöm!
Nem kérsz egy kávét?
Épp most akartam főzni.
Jöhet, ha tényleg nem gond. Hosszú délelőttöm lesz.
Adela, nagyon sajnálom a múltkorit.
Nem akartalak kellemetlen helyzetbe hozni.
Bocsáss meg!
Nem nagyon bírom, ha hozzám érnek. És…
Én is bocsánatot kérek.
Ugyan! Mindent kurvára túltolok. Mindig átlépem a határokat.
Segíteni akartál, félrement. Ennyi.
Oké. De ha szeretnéd, hogy mégis megvizsgáljalak,
akkor szólj, rendben?
És kitaláljuk, hogy legyen elviselhetőbb.
A határok szarul mennek, de a munkámban jó vagyok.
És nem bírom a fájdalmat. A másét sem.
- Átgondolom. Tényleg. - Oké.
Adela, ideje lemenni apáddal.
Végeztek az anyósommal, vagy még folytatják?
Végeztünk. Máris összepakolok.
Ó, jöjjetek hívek
Ma lelki nagy örömmel
A jászolhoz Betlehembe
Jöjjetek el
Megszületett az angyalok királya
Ó jöjjetek, imádjuk
Az Úr Krisztust…
Jól van.
Ez a kar kész.
Szivi, indulok.
Hallottalak a folyosón.
Hát, ezt a szart nem lehet halkan vinni.
Figyelj!
Tudod, hol van a Casablanca videotéka?
Mindjárt a kocsinál vagyunk. Berakom.
Ó, a Redvás Åmål!
Ez egy annyira cuki film!
Mintha Fassbinder rendezett volna egy Disney-filmet a leszbikusokról.
Nem láttam. Mikor jött ki?
Tavaly.
Ha ez korábban jön ki, annyi szívást megúsztam volna!
Mit is keresünk pontosan?
A Jeanne D'Arc szenvedéseit Dreyertől. Némafilm.
A borító fekete-fehér, Jeanne van rajta rövid hajjal, fonott koszorúval, sírva.
Nagyon szép. Gyönyörű.
- Maria Falconetti. - Maria Falconetti! Baszki, ő az!
Mióta nem jut eszembe a neve! Micsoda film! Imádom.
Tökéletes.
Inkább ima, mint film.
Pontosan. Igen.
Ahogy rád néz! Az a pillantás, ugye?
Ahogy a filmet nézed, a bocsánatáért esedezel.
Kiráz a hideg.
A kasszasikerek korában készült, de Dreyer pont az ellenkezőjét csinálta.
- Olyan spirituális, olyan… - Igen.
- Mint a színház! - Mint a színház! Pontosan!
Bár megnéznél a színházban!
- Játszol a színházban? - Ja. Színészkedem.
A fizioterápiából élek, és sajnos nagyon jól megy.
Mindenkinek megvan a maga régiségboltja, szivi.
Hol lesz az előadás?
Csütörtök este az ENT-ben, az óvárosban.
Ismered? És a Jeanne D'Arcot adjuk elő.
- Ott leszek. - Oké, de… Azért ne várj nagy durranást!
Ez egy barátnőkből álló társulat, és nem vagyok egy Falconetti.
Remélem is. Te legalább nem vagy néma.
Az biztos.
Jól van.
Későre jár. Mennem kéne.
- Oké. - Visszatalálsz a kocsihoz?
Persze. Intézem.
Kár érte, Cruz!
A legjobb egyben vagy felezve sütni!
Tudod, hogy nem szeretem látni az arcát.
Jól van, na. Akkor felvágom.
- Tessék! - Úgy jobb.
- Mennyi lesz? - Ezerötszázat kérnék.
- Tessék! - Köszönöm.
Viszlát! Boldog ünnepeket!
- Viszont! - Végeztünk. Mehetünk haza.
Ki következik?
- Anya! - Mi az?
Orvoshoz kéne mennem.
- Jól vagy? - Igen.
A baleset miatt?
Felhívom Luist, amint hazaérünk. Elkísérlek.
Nem, jól vagyok. Csak általános vizsgálatra.
Nagyon szeretném.
De nem dr. Etxeberríánál.
Adela, születésed óta ő az orvosod! Az egész családot ismeri.
Anya! Nőgyógyászhoz akarok menni.
- Viszlát! - Szia!
Van valami, amiről tudnom kéne?
Nem, semmi. De 26 éves vagyok, és még sosem voltam.
Pont ezért nem látom értelmét, drágám.
26 évesen, ha nincs semmi furcsa tüneted, akkor semmi szükség vizsgálatra.
- Az én koromban más. - Anya!
Azért kérdezem, mert szeretném, ha elkísérnél. De egyedül is mehetek.
Nem kell így mondanod! Elég idős vagy.
Anya, 15 éves korom óta ösztrogént szedek.
Csak annyit tudok, hogy kell.
És kell is. Az állapotod miatt.
De mi az állapotom?
Nem lehet gyerekem. Nem menstruálok. Ösztrogént szedek.
- Mi ez? - Semmi, Adela.
Holnap vacsora után megbeszéljük. Anya, légyszi ne felejtsd el!
És ne egyél túl sokat a húsból! Ismerlek.
Gyere!
Bízd a nénikémre! Hallgass rá!
Szia! Puszillak!
Verd fel!
José!
Mielőtt pap lettél,
voltál valaha szerelmes?
Óvatosabban! Ki fog borulni.
Lássuk!
Jöhet!
Zseniális!
Kóstold meg!
Nagyon jó. Tökéletes a krumpli.
Amíg pihen, gyere! Mesélek valamit.
Nézd!
Mi ez?
Várj!
Tessék!
Hoppá!
Mi folyik itt?
- Mi ez? - Botrány!
Egy botrányosan jó pasi!
Ha bírsz, hívj fel! Ha nem bírsz…
- Csinálj, amit akarsz! - Csinálj, amit akarsz!
Alonso volt a neve.
Mi történt vele?
Az AIDS. Mint mindenkivel.
Ti… Vele…
Igen.
Ő volt életem szerelme.
Nagyon sajnálom.
Ja.
És te?
Holnap találkozom Santiago Gómez-Arellanóval.
Remek hír.
De… nem csak miatta jöttél.
Azt mondtad, van itt olyan is, aki kellemes meglepetést okozott.
- Kicsoda? - A nagymamám fizioterapeutája.
Nem értem.
Nemsokára vele is találkozom.
Olvastad a Henry és June-t?
Nem. Ki írta?
Anaïs Nin.
Egy nimfa, aki úgy írt, mint egy démon.
A két világháború között a fél Montparnasse megvolt neki.
Csodálatos. Imádom.
És te is imádni fogod. Nézd!
Olvasd!
„Csodálatos dolog szeretni, és mégis szabadnak lenni.”
De én nem egy francia nő vagyok a 30-as évek Montparnasse-án.
Hanem egy pamplonai hittantanár.
Olvasd el ezt a könyvet, te pamplonai hittantanár!
Aztán beszélgessünk!
Tizenhárom éves koromban
meghallottam Isten hangját, aki segíteni és vezetni kezdett.
A hang
dél körül szólított meg.
Nyár volt.
Az apám kertjében történt.
És azóta egy percet sem voltam egyedül.
Mindig volt segítségem.
Nem félek az emberek ítéletétől.
Isten kezéből fogadom a tüzet, amely bennem ég, és vállalom a halált is.
Őrizzétek meg a hamvaimat!
A szívem már hallja az angyalok hangját.
Szivi, hát eljöttél!
- El sem hiszem! Tetszett? - Igen.
- Nem is! - De.
- Nem tetszett. - Imádtam!
Biztos?
Ugyan már! Persze, hogy imádta! Nem hallod?
Jöhet egy sör?
Amúgy Ane vagyok.
Adela. Örvendek!
- Már hallottunk rólad. - Egyébként mizu?
Akkor jössz sörözni?
Tessék!
Még egy, aztán megyek.
Ne hülyéskedj már! Nem vagy igazi baszk?
Egy, kettő, három!
Ízlik?
A kis majom meg azt kérdezi:
„Ez igazi vér, kisasszony? Meg kell innunk?”
Mondom: „Hogy lenne igazi vér, Javier?
Ne legyél hülye!”
Oké, nem mondtam ezt.
Elmagyaráztam a transzszubsztanciációt, meg mindent,
de szegény gyerek ott zokogott.
- Nem tudom a szöveget! - Mi?
- Nem tudom a szöveget! - Milyen szöveget?
Bejössz?
- Várj meg itt! - Oké.
Gyere!
- Ismeretlen művész, korai 20. század. - Azta!
Guido Reni iskoláját utánozza.
Gyönyörű!
Látod, hol tisztítottam meg? Az arca lassan kész.
És az mi? Az igazi?
Igen, idehozzák őket restaurálni.
- Mi? - Már hagyomány.
- Óvatosan! Nagyon sérülékeny. - Oké.
Vigyázz!
Isabel, kérlek!
Isabel…
Isabel, kérlek, hagyd abba!
Akarsz valamit, kislány?
Elég! Vedd le!
Hihetetlen!
Mi az?
Lucia összekent, amikor elköszönt.
Jól áll.
Jaj, de megijedtem!
Nagyon megijedtem.
- Halló? - Adela?
Mit keresel ott ilyen későn? Jól vagy?
Persze. Ne aggódj, apa! Csak előre dolgoztam.
Jesús, a taxis arra járt, és látta, hogy nyitva a bolt, úgyhogy felhívott.
- Ne! Várj! - Mi az?
- Köszi! - Mit mondtál, Adela?
Kislányom! Ott vagy? Azonnal gyere fel!
Adela, már negyed egy van, hallod?
Santiago kint vár apáddal. Azt mondja, érted jött.
Most, hogy már kicsit ittunk, meg merem mutatni ezt. Ki fogsz égni.
Ne!
Ezt meg hol szerezted?
Én rajzoltam a borítót!
Durva, mi?
Nézd! Az 1988-as zarándoklat!
Nézd, itt van Fran!
A kulacsos Maite,
ő meg…
- Ő? - Hogy is hívták?
- Eusebio. Sebi. - Sebi! Igazad van.
Azta!
- Szép idők voltak. - Igen.
Tudod, mire emlékszem a legjobban az egészből?
Rád egyik éjjel,
ahogy egy forró bögre valamivel állsz a ház ajtajában.
Kamillatea. Még mindig azt iszom. A nagyi rászoktatott.
Láttalak az ablakból.
Húsz évvel idősebbnek tűntél nálunk.
JÖVŐRE VELETEK UGYANITT!
És…
- Mi az? - Megőrültem érted.
Sokat segített volna, ha ezt akkor elmondod.
Hülye voltam, Adela. Ahogy mindenki.
Nem, Santi.
Te valaki voltál.
Jaj! Futás! Gyorsan!
Gyere, erre!
Adela, megőrülök érted.
Nem tudom, hogy fájdalmat okozok-e vele. Hogy neked belefér-e. Semmit sem tudok.
Bocsáss meg!
Mennem kell.
- Boldog karácsonyt, Adela! - Boldog karácsonyt!
Boldog karácsonyt!
Szinte elolvad a szádban!
Mindig jó árut ad.
- Igen. Kiváló. - Nagyon jó!
Kíváncsi vagyok az éjféli misére. Az új papnak ez lesz az első.
Szerintem melegen adja az ostyát. Nem tudom, az ilyenből hogy lett pap.
- Csodás ajándék a püspöktől. - Az.
Drágám, csak vicc volt!
Nem volt vicces.
Hadd vegyem át!
Majd én!
Te törölgess!
Adela, tény, hogy mostanában idegesek vagyunk.
Igazából féltelek. Félek, hogy bajod esik.
Rettegek ettől.
- Úgy. - Anya! Nőgyógyászhoz akarok menni.
Kislányom, már megint ez?
Hagyd! Megcsinálom.
Csinálj, amit akarsz!
„Ha aggódás tölti is el lelkem, te mégis ismered útjaimat.
Ha jobbra tekintek és nézem: nincs senki, aki törődnék velem.
Sehol egy hely, ahol menedéket lelnék, senki, aki gondolna életemre.
Halld meg panaszom, Uram!
Ments meg az üldözőktől, akik hatalmasabbak nálam!”
ANAÏS NIN HENRY ÉS JUNE
EGY OLVASATLAN ÜZENET
„Boldog karácsonyt, szivi! Szilveszterkor jelmezes buli lesz a múltkori bárban.
Van kedved eljönni? Jó lenne látni.
Isa.”
Jó reggelt! Néhány óra múlva búcsúzunk 1999-től.
Ma éjjel végre kiderül, összeomlanak-e az informatikai rendszerek
az új évezred első perceiben.
Basszus!
- Halló? - Adela, itt José.
Találkozzunk!
Gyere velem!
Hová megyünk? Vacsorára haza kell érnem.
Jól van. Gyere!
Még éjfél sincs, és már részeg vagy, te homár?
Ha elborít a magány,
kiülök ide, és figyelem őket.
Persze sosem megyek be, de…
boldoggá tesz.
Ez olyan, mintha bemutatnám neked a családom.
- Boldognak tűnnek. - Most azok, az biztos.
A saját világukban vannak, az otthonukban.
A szeretteikkel. Ehhez semmi sem fogható.
Na?
Santiago megcsókolt.
Nagyon jó volt.
Nagyon.
De amint becsuktam a szemem,
más arca jelent meg előttem.
Az életvidám masszőré?
Igen. Isabelé.
Amikor Santiagóval vagyok,
szépnek érzem magam.
De amikor Isabellel vagyok,
szabadnak érzem magam.
És én még sosem voltam szabad.
Sikerült elérnem,
hogy láthatatlanná váljak, José.
Magányos voltam.
És nem zavart.
A testem, a meddőségem,
a gyógyszerek,
a sok minden, amit nem tudok magamról.
De most…
Most már élni akarok!
Azt akarom, hogy hozzám érjenek!
Méghozzá nagyon akarom, érted?
Elszédít a gondolat, hogy elkezdhetem élni a saját életemet.
Adela, édesem!
Az élet szenvedély.
Krisztustól Mónica Naranjóig.
Ha elfojtod a szenvedélyt, az életet fojtod el.
És az érzéseidből csak a keserűség marad meg.
Ne akarj megkeseredett életet!
- Már megkeseredtem. - Győzd le!
Most!
Holnap!
De ne később!
Még nem félsz eléggé.
Több félelem kell! Több vágy! Mindenből több kell!
Figyelj! Amikor…
Amikor Alonso meghalt…
nekem csak a rettenetes sötétség maradt.
És nagyon féltem.
Nagyon féltem.
De amit átéltem vele,
amit átéltem előtte,
a kockázatok, a bűnök,
amik olyan boldoggá tettek…
Ezek elfedtek, mint egy takaró.
És ezek vigasztaltak.
És amikor elértem a mélypontra,
Isten előtört a kicsapongásaimból.
Bumm!
És ő mindent betöltött.
Mindent.
Olyan volt, mint…
Mint az összes korábbi férfival egyszerre baszni.
Nem akarok hazudni. Alonso máig nagyon hiányzik.
Máig elkap néha a szomorúság.
De most már sosem vagyok egyedül.
A templomban szolgálom őt.
Amikor pedig benézek a bár ajtaján,
meg is látom.
Boldog új évet, csajszi!
De engem nem nyugtat meg az élet.
- Nekem nincs takaróm. - Hát keress!
Keress! Merj hibázni!
Ne félj bemocskolódni!
De igazából pontosan tudod, mit kell tenned.
Tedd meg! Okozz csalódást valakinek! Okozz csalódást mindenkinek, baszd meg!
Hagyj cserben mindenkit! Csinálj valami durvát és váratlant!
Tedd meg, édesem!
Tedd meg!
- Boldog új évet, atyám! - Boldog új évet, gyermekem!
Nézzétek!
Adela!
Gyere! Rövidezünk!
Csajszi!
Mi van?
Adela!
Várj! Adela, várj!
Adela!
Adela, várj!
Adela, kérlek, várj! Mi a baj?
- Engedj, Isabel! - Hallgass végig!
Amit láttál, az semmi nem volt! Az csak…
Tényleg látni akartalak, szivi! Komolyan!
Az én hibám, Isabel. Semmi gond. Hadd menjek!
Boldog új évet!
Boldog 2000-et mindenkinek!
Szia, drágám!
- Szabad? - Persze, nagyi! Gyere!
Nézd csak! Ők Marga nénikém
és a legidősebb nővérem, Ernestina. Isten nyugosztalja!
Fiús lányoknak hívták őket.
Nem lehetett gyerekük és nem volt vérzésük.
De magasak és erősek voltak.
- Mint én. - Igen. Mint te.
Anya sosem mesélt róluk.
Anyukád nagyon szeret téged. De mióta megszülettél, rettegésben él.
A tőle telhető legjobbat adja neked. Így nevelték.
Ahogy engem is, meg mindenkit.
- Boldog életük volt? - Volt benne minden.
Nem könnyítettük meg a dolgukat.
Nem mentek férjhez. De kaptak az örökségből.
És nem kellett senkit a házukba fogadniuk. Ami nem rossz.
De az ágyuk is üres volt.
Olyan okos vagy, nagyi!
Nem eléggé.
Csak miattad értettem meg őket.
De már késő.
Ha valaki legközelebb lónak hív,
ne feledd, milyen kancák örökségét hordozod!
Nehéz észrevenni, de ha megnézzük a nyálkahártyát,
látható a heg.
Észre sem vettem volna, Ángel.
Csodálatos munka!
Végeztünk, Adela. Felkelhetsz.
Szólj, ha kell valami, Carlos!
Köszönöm, Ángel!
- Szia! - Majd írok.
Öltözz fel! Az irodámban várlak.
Nos, Adela…
Próbálok a lehető legvilágosabban fogalmazni.
Azért nem menstruálsz és azért nem tudsz teherbe esni,
mert nincs méhed.
Méh és petefészek nélkül születtél.
Helyette belül férfi szerveid voltak.
Férfi szerveim?
Herém?
Igen, de nem szállt le.
A fiúknál a here a magzati fejlődés végén száll le.
De… várjon, doktor úr!
Fiút mondott.
- Miről beszél? - Figyelj!
Nem azt mondom, hogy fiú vagy. Hüvelyed van. Rövid, de teljes.
A vizsgálat során arra jutottunk,
hogy valószínűleg megnagyobbodott csiklóval születtél,
amit műtéti úton alakítottak normális méretűre.
Nagyon jó munkát végeztek.
Ilyenkor mindig így csinálják?
Szinte mindig.
Az orvosok a szüleiddel együtt dönthettek róla.
Ez a rendes eljárás az interszexualitás ezen típusánál.
- Interszexualitás? - Igen.
Adela, ez sokkal gyakoribb, mint hinnéd.
És a belső here…
- Az még megvan? - Nincs.
Serdülőkorban távolíthatták el.
El szokták, daganatok és más kórképek megelőzése miatt.
Tizennégy évesen volt egy műtétem,
de azt mondták, sérvem van.
Lehet, hogy az is volt,
és egyúttal eltávolították el a heréket is.
De ez… ez kasztrálás!
Ez nagyon erős kifejezés erre, Adela.
El kellett volna mondaniuk az igazat, és az orvosod sem követett tovább, de…
azért nem hívnám így.
Pedig ez az!
És most mit csináljak?
Ne törődj vele! Éld az életed! Ez a legjobb, amit tehetsz.
Ha gondolod, járhatsz hozzám vizsgálatokra.
Mi történik, ha leállok a hormonokkal?
Nem ajánlom. A testednek szüksége van a hormonokra.
És milyen lennék a műtétek és a kezelés nélkül?
Milyen lennék én igazából?
Adela, ne!
Ne!
Én vagyok az otthonod!
MADRID, 2000 JÚNIUSA
„Ideje lenne felhívnod.
Remélem, jól vagy, és már te vagy a főnök a bárban.
Nagyon hiányzol.
José.
Utóirat: felkavaró álmaim vannak.
Egy furcsa dimenzióban vagyok,
körülöttem a szenvedély lángjai égnek.
Aztán megjelenik egy angyal vagy arkangyal.”
A Wanninkhof-ügyet a gyilkos keresztanya ügyeként emlegetik,
ami nagy felháborodást váltott ki a szomszédok körében.
María Dolorestelszállításakor
a fuengirolai csendőrség és a rendőrség
csak nagy erőkkel tudta megakadályozni a meglincselését.
Csupa hazugság. Szegény nő börtönbe fog menni. Mindenáron rá akarják kenni.
A lány anyja csupa rosszat nyilatkozik róla.
Mert kezd megőrülni a lánya nélkül. És megkeseredett.
A keserű szív egy vérebnél is veszélyesebb.
Szerinted, kölyök?
Ha a feldühödött tömeg célba vesz valakit,
az ártatlan, csak valami másért meg akarják ölni.
Ezt írd fel, Isidoro!
Elég rendelést írok fel egész nap!
- Bármi mást, Patricia? - Nem, köszi, drágám.
- Mennyi lesz? - Két tapas és egy Coca-Cola?
Ötszázötven.
A. D.! Ha van egy perced, gyere hátra!
Viszlát!
Figyelj! Hányszor kérjem, hogy hozd be a személyidet?
Ha ellenőrzés lesz, megszívom!
Nem mondom el többször. Holnap hozd be!
Ha nem hozod, találok mást a helyedre. Ne haragudj!
- Patricia, segítsek? - Nem kell. Felfelé könnyebb.
Parancsolj!
Pisilj sűrűn! És mondd meg Antoniónak, hogy sűrűbben mosakodjon odalent!
Oké. Köszönöm.
Látom, működik a tesztoszteron.
Két dobozzal kérnék.
Kettő, csipkebokor vessző!
- Még mindig nem írták fel? - Sajnos nem.
Jól van. Nem hagylak gyógyszer nélkül.
De fontos lenne orvossal beszélned róla.
Tessék! Ne félj, gyorsan hat.
Olyan szőrös favágók járnak ide!
El sem hinnéd, honnan indultak.
Két hónap, és meglátod.
- Viszlát! - Viszlát!
Szia!
És én itt vártam!
Nem szégyelled magad?
Hihetetlen, amit csinálsz! A sírba fogsz vinni.
- Hova-hova? - Nem jössz?
Hová mész?
Halló?
Adela, kicsim, te vagy az? Jól vagy?
Kérlek, mondj valamit!
Sziasztok!
Szia! Minden oké?
Igen. Lefekszem.
Figyelj, A. D.! Beszélhetnénk?
Inkább máskor. Nagyon fáradt vagyok.
A. D., mi megpróbáltuk. Mind mások vagyunk. Megvannak a magunk drámái.
De Ángelával ugyanazt gondoljuk a közös életről, és ez így nem oké.
Megközelíthetetlen vagy, A. D.!
Sajnáljuk, de lehet, hogy máshol jobb helyed lenne.
Ha valamivel megbántottunk, mondd meg! Ez így nem oké.
Én nem tudok így élni.
Édes faszom! Ennyi?
Komolyan emiatt nem szólsz hozzánk fél éve?
Ezt nem hiszem el!
Sajnálom!
Mit sajnálsz, A. D.? Mit?
Azt hitted, nekem tényleg Macsek a nevem? Azt hitted, anyám is nyávog, vagy mi?
Nem.
Minek néztél minket?
Látod, kiket hozok fel ide. Fiúkat, lányokat, néha egyszerre…
- Bármit. - És ő?
Azt sem tudja, kitől van a gyerek!
Nem.
Három opció van.
Két otthoni pasi, vagy egy német hippi egy barlangból.
- Erről ennyit. - Remélem, nem az enyém.
A. D., drágám!
Tudtuk.
Sejtettük. És nem érdekel.
Pont ezért fogadtunk be.
Passzoltál ebbe a bordélyházba.
Igaz, szívem?
És otthon olyan könyvei vannak, amiket az Egyház máglyán égetne el.
Komolyan pap? Ilyen hanggal?
És baromi helyes!
Imádom!
Én a régiségbolton égtem ki.
De így már összeáll a kép.
Idegesítően érdekes vagy!
- Oké. - Elég volt?
És ti?
- Mi a valódi neved, Macsek? - Ennyire még nem közeli a kapcsolatunk.
Teneriféről, Tacorontéból jöttem.
Egészségére, uram!
Otthon dolgozom. Csomagolok, tollakat rakok össze, ilyenek.
- És a családod? - Olyan, mint a tiéd.
Szeretem őket, rendesek.
Bármikor hazamehetnék, de ahhoz el kéne fogadnom bizonyos dolgokat.
És a tiéd?
Apám asztalos. Kőkemény fasiszta.
Anyám egy gyönyörű nő,
és nagyon okos, de sajnos hozzáment ahhoz az állathoz.
Vele hetente beszélek. Apámmal soha.
Nem restaurátor vagy? Finoman fogd, mint az ecsetet!
Úgy szívd be, mintha megúsztál volna valami rémes meghívást!
Úgy!
Lássuk!
Lefotózlak.
Gyönyörű!
Az első spanglid?
Srácok! Az otthoni dráma miatt elfelejtettem elmondani valami fontosat.
Ma elvesztettem az állásom,
és csak két hónap lakbérre elég a pénzem.
Az egész életünk bizonytalan, édesem.
Két hónap alatt bármi történhet. Majd lesz valahogy.
Még szép!
- Gyertek be! - Gyerünk!
Jól van.
Nem, drágám. Nem.
Ma az eltűnt idő nyomába eredünk.
Te velem jössz.
Valami múló, kicsit művi
Csajszikáim!
Mint egy villámcsapás
Ami meg is ölhet…
Alana!
Mi újság?
Gyönyörű vagy! Rég láttalak. Szia! Majd beszélünk! Most körbevezetem.
Oké.
Yogurina, mennyi cici!
Még tejíze is van! Szia!
Ami meg is ölhet…
Roberta!
Édesem!
Nimfomániás. Nincs is jobb.
La Prohibida.
Elég lesz! Köszönöm!
Bemutatlak. Ne félj, a barátom.
Prohibida!
- Szia! - Szia!
És ki ez a kis queer?
A. D. vagyok.
- Ade? - A. D.
Ja, A. D.!
És mi a vezetékneved, H. D.?
Mit szeretnél? Süssek egy tojást?
Megvagyunk, drágám.
- Majd tali? - Persze.
Tényleg sütne tojást.
Iszunk?
Cris!
- Szia, cicusckám! - Szia, hercegnőm!
- Mizu, szépfiú? - Mizu?
- Mit kértek? - Két vodkát citrommal.
Egy újabb queer?
Mi újság? Cristi vagyok.
- Üdv a bolondokházában! - Töltsed, ne sajnáld!
Cicus! Elkényeztettelek.
Köszi! Imádlak.
Add a cigit, és kvittek vagyunk. Lehaltam.
- Oké. - Jó bulizást!
Két kezem van, nem négy!
Különben nem itt lennék.
Mindketten queernek hívtak. Mindketten.
Nyald le!
A queer az egyetlen szavunk,
ami mindent lefed. Egyes szám, többes szám, férfias, nőies, semleges.
A queer egy álom.
- Szerintem ez nem így működik. - Nem?
Ide figyelj, te queer! Olyat mondok, hogy kiégsz.
Látod?
Nem hozzátok beszélek, ti egoisták!
A kedvencem számom!
Táncolunk?
Utat! Ez az én dalom!
Te!
Tudod, mit csinálj?
Menj
Öltözz fel és mozdulj ki
Modern emberekkel
És táncolj a diszkóban
Még mindig nincs meg
A diplomád
Itt senkinek sem kell megfelelned.
Táncolunk?
Ha vinni akarod valamire
Tudod, mit csinálj?
Fordítsd ki a kabátod
Tudod, mit csinálj?
Iratkozz be egy angolnyelv-tanfolyamra
Tudod, mit csinálj? Tudod, mit csinálj?
Elmondom mit csinálj
Találd meg a stílusod
És ne adj fel semmit
Bárki bármit mond
És ragaszkodj a barátaidhoz
Lássuk…
Tudod, kire gondolok?
Jackson Pollock szintetikus gyantáját magyaráztam!
Hihetetlen. Egy sétáló enciklopédia vagy.
Üdv itthon!
- Jó éjt! - Jó éjt!
Gyere! Ne aludj egyedül!
Micsoda?
Ne aludj egyedül! Gyere!
Ramón Vicente.
Ez Macsek igazi neve.
- Ki az? - Patricia vagyok, kölyök.
- Gyere le! - Patricia!
Mit keresel itt? Honnan tudod a címemet?
Isidorótól. És örülj, hogy én jöttem, nem ő!
Ki van akadva.
Ha ő küldött, add át, hogy bocsi, vagy amit akarsz! De nem megyek vissza.
Nyugi, te kis ministránsfiú! Leszarom Isidorót. Hozzád jöttem.
Oké, köszi.
De most elég zűrös a helyzet.
Át kell gondolnom a dolgokat. És ahhoz alvás kell.
Neked munka és személyi kell.
Fogd ezt!
Hova mész?
Személyit nem tudok neked szerezni, de munkát igen.
Pincérnek kurva szar vagy.
De láttam, hogy mozogsz. Elegáns vagy és udvarias.
Szálloda? Luxusüzlet?
- Apám régiségboltja. - Látod? Mondtam én.
Nekem pont ilyen ember kell.
Isidoróhoz képest 25 000-rel többet tudok fizetni. Na?
Mi a meló?
Nyilván egy cuki bankfiókban lennél ügyintéző. Tegnap elittad az agyad?
Nem akartam bunkó lenni, Patricia.
Kurva vagyok, nem fasiszta, A. D. Nincs rejtegetnivalóm.
De én nem akarok pénzért lefeküdni másokkal!
És állj meg! Nálam van a táskád.
Hogy kivel és miért fekszel le, az a te dolgod. Két feladatod lenne.
Egy: recepciós.
Nem olyan, mint képzeled.
Kettő: személyi asszisztens.
Miért akarsz segíteni, Patricia?
Mert a bárban csak te segítettél lépcsőzni.
Taxi! Gyere, menjünk!
- Fel vagy véve. Kísérj el a klinikára! - Várj, Patricia! Bűzlöm.
- Kéne egy zuhany meg egy kávé. - Nincs idő. Jó vagy így.
Elmennél dzsigolónak egy Pasolini-filmbe. Gyerünk!
Remélem, nekem ideadod a személyidet a papírmunkához.
Oké?
Oké.
Köszi!
Ide jövünk.
Jó reggelt, Patricia! Hogy vagy?
- Jó reggelt! - Szia!
- Mindjárt szólítanak. - Rendben.
Úgy ellazultam!
Az a cél.
A horkolásomra ébredtem.
Végeztünk.
Hívok egy taxit. Kint várlak.
Mizu?
Korán keltél.
Lett munkám.
Máris?
Azta!
Az igen!
Hol?
Egy törzsvendégnél a bárból.
Az jól jön. Amadeo emel a lakbéren.
Negyvenezer peseta! A rohadék.
Ángela nagyon megszívja. De én is.
Bocsi, de mennem kell!
Munkába kell mennem.
Átpelenkáznád, ha már nem büfizik? Gyanús a szaga.
Ángelánál az alsó fiókban találsz mindent.
Nyugodtan menj be!
Minden oké?
Igen.
Mielőtt ajtót nyitsz, ellenőrizd az előjegyzés adatait!
Ki az ügyfél? Kihez jött?
Melyik szobába? Mire lesz szükség?
Vedd át a kabátjukat és minden mást is,
és tedd el a pult mögött szekrénybe!
Itt fogsz dolgozni.
A legtöbben telefonon foglalnak időpontot.
Csak egyszer kérdezed meg a nevüket, és soha nem mondod ki, oké?
- Megkérdezzem, mit szeretnének? - Nem. Soha.
Az első alkalmat velem töltik. Az a legfontosabb.
Nekem mondják el, mit keresnek, merre szeretnének elindulni.
Ha nem tudják, segítek nekik rájönni.
Ez a Versailles-szoba.
Itt Madame Vega dolgozik.
Gyerünk!
Ez az orvosi szoba.
Itt Madame Altair dolgozik.
És ezt mire használják?
Soha!
Ez nagyon fontos, A. D.!
Soha ne ítéld el az ide érkezőket!
Nagy bátorság kell, hogy magad és mások előtt is vállald a vágyaidat.
Ez szent dolog.
Én pedig itt dolgozom. A kínzókamrában.
A. D.!
Ezt jól jegyezd meg!
Onnantól, hogy belépsz az ajtón, addig, hogy elhagyod az épületet,
Feli úrnőnek vagy Madame Felinek kell szólítanod.
Értettem.
Ez az öltöző. Belépés előtt mindig kopogj!
A múltkor disznómaszkot kellett viselnem.
- A mi Fernandónkkal? - Igen.
Lányok!
- Hogy vagy, édes? - Jól.
Nagyon tetszik, úrnő!
Örvendek, A. D.!
Részemről is enchantée!
A. D.! A vendégek a szobákban öltöznek át.
Az érkezésük előtt mindent te készítesz be.
Itt a munkaruhád. Két szett van.
Egy óra múlva kezdünk.
Nyugodtan kérdezz bármiről!
Nem érti.
Szivik, induljatok! Holnap találkozunk.
- Sziasztok! - Holnap, Isa!
Úgy tűnik, minden idős ismerősödet én masszírozom.
Ha Patricia hallaná, hogy idősnek hívod, élve elásna.
Arra megyek.
Mióta vagy Madridban?
Pamplonában csak helyettes voltam.
Egy hónappal azután lett vége, hogy elmentél.
És hogy vagy?
Szivi, nem tudom, ez most menni fog-e.
Ez a csevegés véletlenül összefutó ismerősök között, ez…
Nem tudom, el akarom-e mondani, mit csinálok itt.
Megértem. Nem tudok mit mondani. Sajnálom.
Ezért tűntél el így?
Nem ítéllek el.
Tényleg nem.
De azért elég erős hirtelen így viszontlátni.
Sokszor elképzeltem, milyen lenne újra találkozni,
de ez a változat sosem jutott eszembe.
Elhiszem.
Miért jöttél ide?
Mert nem akartam újra elfutni előled.
Megadhatom a számom?
Már megvan.
Megváltozott.
Akkor add meg!
Jöhet.
- 655. - Igen.
34-72-85.
- Milyen néven mentsem el? - Legyen A. D.!
Nem gondoltad túl.
- Jó éjt, A. D.! - Jó éjt!
Ügyes vagy.
A nagymamám cukorbeteg.
- Hogy teltek az első napok? - Jól. Gyorsan belejöttem.
Szerintem is. Nagyon jól megy.
Örülök, hogy itt vagy.
Köszönöm, úrnő!
Zárás után szólíthatsz Patriciának!
Átjössz vacsorára?
Ajoblancót főztem.
Köszönöm, nem, Patricia.
Ahogy akarod, kölyök. Mindjárt indulok.
GERTRUDE STEIN ALICE B. TOKLAS ÖNÉLETRAJZA
Igen?
Kijöttem egy darabról. Nem bírtam.
- Annyira rossz volt? - Nem, szuper volt. Ez a gond. Nem bírtam.
- Ott vagy még? - Igen, itt vagyok.
Folyton rád gondolok.
Én is, és kurvára unom,
mert hónapokig csak azon agyaltam,
hogy mi történt Pamplonában.
Velem csak te történtél, Isabel.
Nem tudtam, mit csináljak.
Azóta sem tudom.
Tudom, szivi, de kezdek megőrülni, mert… Mert nem tudom, ki vagy.
Persze tudom, hogy te vagy, de…
Beléd szerettem. Leszarom, elmondom így.
Beleszerettem a viktoriánus hitoktatóba, a csinos kisasszonyba, és most…
Valami fura Calvin Klein-modell lettél.
Nem tudok mit mondani.
Ezután úgysem tudok aludni.
Te is ébernek hangzol.
Nem találkozunk?
Kérsz? Most vettem.
És mi volt a darab?
A cselédek.
Csodálatos színésznőkkel.
Itt álltál már színpadon?
Nem, de szeretnék.
Ezért költöztem ide. Hogy színésznő legyek, ne masszőr. De…
Ez a város négy hónap alatt bedarált.
Olyan jól játszottál!
Ne szórakozz velem, Adela! Vagyis A. D. Bocsi!
Csak tombolt benned az oxitocin.
Ne mondd ezt! Komolyan gondoltam.
Láttam, hogy néztél arra a festményre, amit megmutattál.
Hallottam, hogy mondod ki a festő nevét. Mi is volt?
- Guido Reni. - Ja, Guido Reni.
Sosem hallottam róla.
A lényeg, hogy kiül az arcodra, ha valamit csodálsz.
Nem tudod, milyen azokhoz hasonlítani magad, akik színészetre születtek.
Kapják be!
Hogy tudják így uralni a színpadot?
Hogy csinálják ilyen könnyedén?
Szinte az egész testük átalakul.
És… És ellenállhatatlanok.
Ugyanazt mondom, ugyanúgy hangsúlyozva,
tele érzelemmel, mégis csúnyának érzem magam.
Nem tudom, hogy mondjam el. Csúnyának érzem magam. Szégyellem magam.
- A nézőtérről nem úgy tűnik. - Persze!
Mármint…
Életem legszebb pillanatait
a mások által alkotott szépségnek köszönhetem.
És nyilván tudom, milyen a társaság legcsúnyábbjának lenni.
És nem csak úgy éreztem, az is voltam. A szemembe is mondták.
Senki sem tudja, milyen.
Pontosan.
Képzeld, elmentem a papodhoz!
Komolyan?
Miután eltűntél.
Csak egyszer meséltél róla, de full részegen, csajszi! Csajszi nélkül, bocs.
De az lejött, hogy nagyon fontos neked.
És milyen volt?
Elbűvölő fickó.
Segített jobban megérteni téged.
Néha ír. Azt is tudja, hogy találkoztunk.
Nekem nem mondta.
Biztos arra vár, hogy te mondd el neki.
Kurvára tisztel.
Istenem!
Imádom ezt a helyet.
Gyakran járok ide. Ráköszönök a szexet keresőkre.
„Szombaton veled álmodtam.
Volt egy zenekarunk, de nem énekeltünk, és rájöttek.
Hiányzik, hogy néha sírva jöttél tanácsot kérni.
Olyankor úgy éreztem magam, mint Konfuciusz. Szeretlek!
Utóirat: »Ha nem teremtettem volna meg a saját világom,
biztosan meghaltam volna a másokéban.«
A mi Anaïsünk.”
Másfél óra volt elaltatni!
Végre sikerült. Majdnem bepisiltem.
Tegnap jó későn jöttél haza!
A munka miatt.
Kilakkoznád a körmöm a jobb kezemen? Nem megy.
Biztos Macsek az.
Fel ne ébressze a babát! Beengeded?
Mi van, berúgtál?
- Tudtam, hogy itt lesztek! - Amadeo, mi az?
Beszélnem kell veletek.
Arra van a csengő meg a telefon.
Úgy beszélhetünk. Ezt nem teheted!
És? Tán gyónnivalótok van? Ez az én otthonom!
Nem. A tulajdonod, de nem az otthonod.
Ezért fizetünk.
Ide figyeljetek!
Nem szeretném, de muszáj emelnem a lakbért.
Ebben a helyzetben nincs más választásom. És itt van a baba is! Miatta jöttem.
Milyen baba?
- A fiam? - Igen, a fiad.
Ángeles, panaszkodnak a szomszédok.
Sok az idős a házban. Nem szeretnék itt gyereket.
Melyik szomszéd panaszkodott?
A bűnt nevezem meg, nem a bűnöst.
Ángela. A nevem Ángela. Án-ge-la!
És elég a prédikációból! Állj le!
Tudod, mit? Csöngessünk be mindenhova! Nézzük meg, ki panaszkodott a babára!
- Az isten szerelmére, nyugodj le! - Nem.
- Nem nyugszom le. - Ez nem megoldás.
Nem hallod? Most is üvölt!
Mint valami szarvasbőgés!
- Mi van, Ángela? - Zavar a kisfiam?
Nem, miért zavarna?
Ő azt mondja, zavarja a szomszédokat.
Nem rá gondoltam. A hatodikon is hallani!
És nem csak róla van szó. Ott van a lakbér, meg minden!
Hívj fel, mondd el, és megbeszéljük!
Az utcára tenné a kisbabámat?
Veletek semmit nem lehet megbeszélni!
Elmondanátok, mi ez?
- Emeli a lakbért. - Feldúltnak tűnsz, Amadeo.
És állítólag panasz van a babára.
Nem hallod, hogy ordít? Zeng az egész lépcsőház!
Sajnálom, Amadeo, de én semmit sem hallok. Várj!
Mit csinálsz? Ne szórakozz velem!
Nem. Nem hallok síró babát.
Sajnálom.
Menjünk be!
Amadeo, majd máskor beszélünk.
Örültem, mint mindig.
Honnan a faszomból szedjük össze a pénzt?
A fenébe is! Egy hónapotok van!
Micsoda rohadék!
Gyere, kölyök!
Segíts levenni a csizmát!
Végre!
Borzalmasan néz ki!
- Hadd masszírozzalak meg! - Jól van.
Folytasd!
Jaj, de jó!
Abba kéne hagyni, Feli! Egyébként is egyre ügyetlenebb vagyok.
Folytasd!
Fáj, de jólesik. Legalább itt vannak nekem a lányok.
- És te is nekik. - Igen, én is.
Legalább ezt a helyet nem kell bezárni. Talán jövőre szögre akasztom a csizmát.
Jót tenne, ha lassítanál.
Anélkül is lenne elég dolgod. Elleszel.
És te? Te mit szeretnél?
Én? Jó nekem itt. Szeretem.
Tehetséges, okos ember vagy. Nem leszel itt örökké.
Jelenleg ez neked és nekünk is segítség. De mire vágysz igazából?
Nem tudom, Patricia.
Valami feltűnt a fűzőn.
Mi?
Az illatod.
Nem az olcsó kézkrémed illata. Hanem a te illatod.
Felvettem, amikor varrtam, hogy…
Ne félj! Nem ítéllek el.
Közénk tartozol. Madame Feline házába. Használd bátran, csak tisztán add vissza!
Gyere! Ülj le!
Mit szeretnél? Mit mondjak?
Mikor döntötted el, hogy önmagad leszel? Például hormonokkal?
- Ezt most miért hozod fel? - Miért ne?
Nem tudom. Nemrég. Amikor eljöttem a szüleimtől.
De már előtte is gondolkodtál rajta, nem? Nem helyes választ várok, csak érdekel.
Nem tudom, Patricia.
Az engedélyem nélkül műtöttek meg, érted?
Maguk miatt, nem miattam.
Értem.
Vissza akartad szerezni az irányítást. Érthető.
Néha lázadni kell. Néha azt kell mondani, kapják be.
Amit velem tettek, azt nem lehet visszacsinálni.
Aki bizonytalan, az nagyon gonosz dolgokra is képes, A. D.
Ez egy ilyen világ.
A gyávák mindent megtesznek, hogy ne kelljen szembesülniük a valósággal.
És ők hozzák a törvényeket.
Gyere, segíts fel!
- Biztos? - Igen, add a mankóm!
Menjünk a tükörhöz!
Tudod, honnan tudom, hogy nő vagyok?
- Nem. - Nem ebből.
Nem is ebből a szarból.
Nem ez tesz nővé.
Nem is ez.
Ez semmit sem mond rólam.
Azért vagyok nő, mert a zsigereim azt üvöltik, A. D.!
Mert minden, amit mondok, teszek, érzek…
Minden, ami fáj, minden, ami boldoggá tesz…
Üvölt idebent. A zsigereimben érzem, A. D.
És ha nem hallgatnék rá, belehalnék.
Felemésztene.
Muszáj a zsigereidre hallgatnod, A. D.!
Muszáj.
A tiéd mit üvölt?
Semmit.
Bennem csend van.
Csak dühöt érzek.
Bátor voltál, hogy belevágtál.
De még mindig másoknak felelsz meg. Csak nem látod.
A harag mindent egyenlővé tesz. Rémes.
Téged és engem egyformán utálnak.
De nem vagyunk egyformák, drágám.
Gyere! Gyere velem!
- Jól vagy? - Igen.
Bocsánat!
„Megpróbálom helyrehozni a dolgokat.
Bízzatok bennem!
Ángela, egy napra helyettesítened kéne a munkában.
Kérlek, menj délre a Paseo del Pintor Rosales 118, 1/A alá,
és mondd meg Patriciának, hogy én küldtelek! Szeretettel, A.
Jó napot!
- Ugye megehetem? - Nem.
Szia, édes bogyó!
- Gyere! Időpontra jöttél? - Nem, A. D. küldött.
Patriciát keresem.
- Oké. Egy pillanat, jó? - Persze.
Hagyott egy levelet, hogy elintézi a pénzt, és hogy jöjjek ide. Ennyi.
Ha jól értem, csak egy napra ment el.
Jézusom, ez a kölyök, baszd meg! Több titka van, mint a királyi családnak.
Mindegy. Körbevezesselek?
Őt nem tudom hova tenni. Nincs kire bíznom. A másik lakótársam sincs otthon.
Ne aggódj! Nem probléma.
Gyere, cicus!
Gyere!
Állj fel!
Orvos. Három gyereke van, és egész nap itt lesz.
- Ő majd vigyáz rá. - Ő vigyáz a fiamra?
Ne félj! Jó lesz.
Halló?
Szia, Santiago!
Le kéne tegyelek.
Tudom, de kérlek, ne tedd! A segítségedre van szükségem.
Adela, mi történt?
Ugye nincs nagy baj?
Nincs baj, Santiago. Jól vagyok.
- De csak ha segítesz. - Persze.
Adela, gyere el Pamplonába, és meséld el, mi van!
Ha akarod, senki sem tudja meg, hogy itt vagy.
Adela, ott vagy még?
Igen, itt vagyok.
Santiago, pénzügyi problémáim vannak, és szükségem lenne a pénzemre.
Van bőr a képeden, Adela!
Hihetetlen.
Hat hónapra teljesen eltűnsz.
Mindenféle szörnyű forgatókönyvet elképzeltem.
A szüleid nem beszéltek velem.
José María atyának könyörögtem, hogy mondja meg, élsz-e még!
És amikor végre felhívsz, az csak a pénz miatt van.
- Ennyit érek neked. - Nem. Ez nincs így, Santiago.
Nem tudtam beszélni veled.
Az azt jelentette volna, hogy visszajövök. De nem voltam rá képes.
Bocsáss meg, Santiago! Kérlek, bocsáss meg!
Nem érdemeltem volna magyarázatot?
Én megértettelek volna!
A fenébe is, Adela!
Amikor utoljára találkoztunk, még csókolóztunk!
Annyira sajnálom!
Nagyon-nagyon sajnálom.
Egy befektetés nem olyan, mint egy bankbetét.
Vannak feltételei, nem olyan egyszerű kivenni.
Ugyanaz a számlaszámod?
Igen.
Átveszem tőled az állampapírt, és átutalom neked az értékét. Így jó lesz?
Tökéletes.
Santiago, köszönöm!
Nem is tudom, mit mondjak.
Nincs mit mondani.
Ne! Várj! Ne tedd le!
Ha maradtam volna,
ha képes lettem volna maradni,
akkor téged választalak, és tökéletes lett volna.
Remélem, megtalálod, amit keresel.
Én is, hogy te, Santiago!
Én tudom, mi vár rám.
Tíz utca és 99 ember.
DE JUAN RÉGISÉGBOLT
- Hívtad a vízvezeték-szerelőt? - Még nem jutottam el odáig, bocsi.
- Ránk fog szakadni a plafon. - Tudom.
- Mi az? - Lássuk!
Hála az égnek!
Hol voltál? Aggódtunk.
Történt valami?
A bérleti díj rendezve van. Ne aggódjatok!
- Hogy ne aggódnánk? - Ángela!
Később beszélünk vele.
Nem értem!
Szia, drágám!
Hiányoltunk tegnap, de a barátnőd jól helytállt.
Akarsz beszélgetni?
Rendelünk kínait?
Nem vagyok éhes. Köszönöm, Lidia!
Semmi baj.
De ha meggondolnád magad,
tudd, hogy az ajtóm mindig nyitva áll.
És mindenki másé is.
És ha szégyelled magad,
gondolj arra, hogy mi is mindennap a szégyennel foglalkozunk!
- És örömmé alakítjuk. - Pontosan.
Ne maradj bent sokáig!
Igen. Hagyd, én majd befejezem!
Szia! Jó éjt!
A. D.!
A. D., mit csinálsz? Mi a baj?
A. D., hagyd abba!
- Hagyjál! - Hagyd abba!
Figyelj, kicsim!
Megijeszted a babát!
Nyugalom!
Ángela! Itt vagyunk.
- Itt vagyunk. - Most már ne történjen semmi!
A testemmel, Macsek!
Ángela!
- Semmi baj! - Most már ne történjen semmi a testemmel!
Nem fog. Ígérem. Együtt vigyázunk rá.
- Ugye? - Persze, drágám. Persze, hogy vigyázunk.
Semmi sem fog történni vele. Oké? Itt vagyunk veled.
Semmi baj!
Egész éjjel beszéltél.
Mit mondtam?
Nem tudom. Egyszer a tízparancsolatról kérdeztél valamit.
Miért jöttél ide?
Mert…
Elmondták, hogy vagy.
És mert…
nem bírom nélküled.
Azt meg tudod, hogy nem bírom a fájdalmat, A. D.
Szeretném hallani, ahogy kimondod a nevem.
Nem bírom a fájdalmat. Se az enyémet, se a tiédet, Adela.
Hiányzott.
Nekem mondod, kisasszony?
Most mit csináljunk?
Ragaszkodunk hozzá.
Ragaszkodunk hozzá, szivi.
Gyerünk, felkelni!
Ki az ágyból!
A testünk lusta, mindig pihenne.
Nézzétek!
S illett vigadnunk és örülnünk,
mert ez az öcséd, húgod, ez a csődtömeg
halott volt, és életre kelt, elveszett, és megkerült!
Te idióta!
- Mit keresel itt? - Isten útjai kifürkészhetetlenek.
Nem tudsz nem pap lenni egy kicsit?
Az a páros szólt.
Felhívtak, hogy mi van, és azonnal indultam.
Gyere, nézzünk ki az ablakon!
- Gyönyörű az utca, meglátod! - Menj!
Nézd!
Lemész?
Holnap.
Holnap. Igen.
Nem csak a csend vagyok
Nem az a seb, amit nem tudtam begyógyítani
Nem csak a félelem vagyok a tükörben
Ami mindenkit ellökött, aki átölelt volna
Hátrahagyom a tükörképem Ami csak kételyt okozott
A saját kezembe veszem magam
Lassan felfedek mindent
A testem az otthonom
Én vagyok az otthonom
Nem bújok többé régi hazugságok mögé
Nem hallgatok tovább csak a béke kedvéért
A szememben hordozom a közelgő fényt
A zászlóm vagyok
Békére leltem, szilárdan állok
És ahogy feltámad a szél
Táncra perdülök
A saját kezembe veszem magam
KEDVES KISASSZONY
Lassan felfedek mindent
A testem az otthonom
Én vagyok az otthonom
A fényt választom
Én választom ki az utam
ÍRTA ALANA S. PORTERO JAIME DE ARMIÑAN FILMJE ALAPJÁN
Én választom ki a szerelmem
Szembenézek az árnyaimmal
A bűntudattal, a maszkokkal
Átölelem a lányt
Aki nem tudta, hogyan kiáltson
Átölelem a dühöt
Amitől szólni sem tudtam
És a megszokást
Hogy visszatartom a lélegzetem
Hátrahagyom a tükörképem
Ami csak kételyt okozott
Hátrahagyom a külsőt Ami csak korlátozott
Ha egyedül érzem magam, én is múzeumba járok.
- Tudod, miért? - Miért?
Mert itt olyan csendes és nyugodt minden.
És amikor kimegyek,
újra rácsodálkozhatok a nyüzsgésre.
És itt nem érzed magad még inkább egyedül?
Néha.
De úgy érzem, élek.
És élni csodálatos.
Kisasszony!
Elkísérne az ajtóig?
Köszönöm!
A saját kezembe veszem magam
Lassan felfedek mindent
A testem az otthonom
Én vagyok az otthonom
A fényt választom
Én választom ki az utam
Én választom ki a nevem
Én választom ki a szerelmem