Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nu…
Ryo!
Cineva!
Nu e nimeni?
E cineva pe aici?
- Ascultați! - Da, domnule!
S-ar putea să mai fie oameni pe sub dărâmături. Ar trebui să…
Fiți buni! Nu-mi găsesc fiul! Unde sunt persoanele salvate?
Ryo!
Domnule Kanda! Sunteți teafăr!
Yuko, ești bine?
Mă duc să aduc niște pături.
L-ați văzut pe fiul meu?
Domnule Kanda!
Ce-i asta?
E cineva?
Cineva…
E periculos acolo!
Stai…
Doamnă! Sunteți bine?
Slavă Domnului!
M-am trezit pe plajă.
Nu-mi răspunde nimeni și nu simt nimic la atingere.
Nu știam ce se întâmplă, iar acum, când ați strigat…
Am înțeles!
Încercați mai întâi să vă liniștiți. Trageți adânc aer în piept!
A fost destul de mare.
Veniți să stați la noi deocamdată.
Puteți merge?
După cum am mai spus, mie mi-a venit ideea cu nisipul-stea.
Ați înțeles?
Ați văzut sticluțe ca asta în magazinele de suvenire, nu?
Cumpăram pentru rude prin delegații.
Poftim! Au fost ideea mea!
- Iar începe! - Dar așa e!
Am luat parte la un protest studențesc.
Am rămas fără o lețcaie și am fugit pe insula Iriomote.
Ai băgat nisip în sticluțe și le-ai vândut, nu? Ne-ai mai zis!
Ne vine un oaspete nou?
- De la cutremur? - Se poate.
Bună!
Probabil ai trecut prin multe.
Cutremurul a fost uriaș.
Michael!
Ce e aici?
Păi…
E mai greu de explicat, dar…
Lasă, nu-ți bate capul cu asta! Avem destul timp la dispoziție.
Kaori, fă-i turul!
Sigur! Eu sunt Kaori! Vino cu mine!
Scuze…
dar ce e aici?
Nu vreau să-i explic eu.
Păi…
Cei care au regrete în lumea viilor se adună aici.
Mă rog, nu doar aici.
Sunt locuri ca ăsta în toată țara.
Regrete? Cum adică?
- Akira, nu te mai învârti în jurul cozii. - Atunci zi-i tu, Shori!
În mare, ideea e că ai murit.
Dar nu poți trece în lumea de dincolo fiindcă mai ai ceva de făcut aici.
Am murit?
Am murit…
Gata, gata! Ia și te odihnește puțin!
- Avem și alcool. - Nu vreau!
Hai cu mine. O să fie bine.
- O fi având iubit. - Probabil.
Zău? La vârsta ei?
Fii tare!
Vino!
Ultimul oaspete a plecat.
Poți sta aici.
Știu că te simți copleșită.
Odihnește-te în noaptea asta.
Sunteți toți ca și mine?
Da. Avem „vechime”.
Suntem experți.
Noapte bună!
V-am adus copilașul. Felicitări!
De ce nu pricepi?
- Păi… - Asta vrei tu!
Vezi-ți de-ale tale!
Gata, gata!
- Ryo, vino! - Cât pe ce!
Mulți ani trăiască…
Bravo!
- Uite! - Dă-te!
Ce-ai făcut?
- Uite, mămico! - Termină!
Du-te odată!
- Nu vreau! - De ce? Întârzii la muncă!
Nu vreau la școală!
Mămico!
Trezește-te!
- Mămico! - Ryo!
- Salutare! - 'Neața!
- Bună dimineața! - Bună!
- Bună dimineața!
Bună dimineața! Kaori, vreau și eu niște cafea.
Sigur!
Poftim!
- Ce faci acolo? - Yoga!
O moartă face yoga fiindcă ține la sănătate?
- Gura! - Auzi, yoga!
Eu am adus yoga în Japonia.
- Hai termină! - Serios!
Așa mi-am paradit spatele aici.
Bună dimineața!
Bună dimineața, domnișoară!
Ești drăgălașă la lumina zilei! Cum te numești?
Minako Kawakami.
Minako. Ești foarte frumușică.
Michael! În ziua de astăzi nu se cuvine să vorbești așa.
Poftim? Serios? De ce?
Moșul ăsta e Michael.
Cel care te-a adus e Akira.
Tânărul de colo e Shori. A fost în yakuza.
El e domnul Tanaka, fost bancher, iar eu sunt Kaori, fostă barmaniță.
Alătură-ni-te!
Ia vezi!
BURSA S-A PRĂBUȘIT
2 OCTOMBRIE 1990
E…
E un vechi obicei de-al meu.
Îmi împrumuți mașina puțin?
Poftim?
Da, sigur.
E țâfnoasă rău.
CONTACTAȚI-NE DACĂ AVEȚI INFORMAȚII DESPRE COPIII DISPĂRUȚI DE MAI JOS
Chinatsu!
Aiko!
Kazuki!
Și tu?
Am fost despărțit de familie.
Mi-am zis că poate îi găsesc dacă-i strig zi de zi.
Dar…
dacă mă aud, asta înseamnă că sunt morți.
Trag nădejde…
să-ți găsești și tu familia.
Autostrada a fost ca un fel de dig. Zonele urbane au fost afectate mai puțin.
Încă nu am găsit-o pe Kawakami. Să sperăm că e în siguranță.
Echipele de salvare fac tot ce pot să-i găsească pe cei dispăruți.
Acum putem doar colabora cu poliția și relata știrile fidel și prompt.
- La treabă! - Da, domnule!
Domnule Kanda, sunt chiar aici!
- Bine ai revenit! - Bună!
Da…
Mulțumesc.
Ai venit la țanc! În seara asta mâncăm supă! Vii la masă?
Îmi pare rău, dar nu am dispoziție.
Tocmai de aceea ar trebui să vii. Bine?
Acum s-a lăsat toamna
Peste această pustie plajă
Și chiar de va fi
Ca un singur vis să se spulbere
A mia oară cântă.
Nu te voi uita
Fiindcă am promis nisipului
Că oricât de trist voi fi
Nu voi muri
„Plaja pustie”.
- E un cântec grozav! Nu, Shori? - Da, sigur.
- Minako, vrei să cânți? - Nu, mulțumesc.
Nu? Mare păcat!
Iată, cina e gata!
Haideți!
- E gata! - La masă!
- Mulțumesc. - Ce grea e!
Supa specială a lui Kaori!
Arată minunat!
- Mâncați carne! - Să mâncăm!
Carnea dă energie.
- Să ne înfruptăm! - Să mâncăm!
Ce bunătate!
Deci…
Cu toții aveți regrete în lumea viilor?
Da.
Doar regretele ne-au rămas.
De asta trândăviți aici?
N-aș spune că trândăvim.
- Nu? - Mă rog, chiar pare că ne prostim aici.
Nu vreau să vă jignesc…
dar nu-mi pot pierde vremea așa.
Minako!
N-ai putea să rămâi măcar astăzi?
De ce?
Fiindcă…
poate reușim să te ajutăm.
Da, chiar asta voiam să spun.
Da, așa e!
S-a făcut ora! Mâncați odată!
Mai repede!
Bună!
- Nu putem începe fără chestia asta, nu? - Ce să începem?
Avem un ritual de purificare înainte să fac un film.
Se dă producător de film.
Vino să le vezi când ai timp. Toate sunt capodopere.
Le poți viziona la cinematograful de aici.
Gata, haideți!
Bine, să mergem!
Ce face toată lumea asta?
O dată pe lună,
în noaptea cu lună nouă, ne adunăm și căutăm.
Ce anume?
Îi căutăm pe cei care ne lipsesc.
E atât de bizar!
Nu credeam că voi avea oameni în preajmă când voi fi murit.
Shori…
A încerca să înțelegi un paradox este un paradox în sine.
Asta așa e.
I-am găsit!
- Chinatsu! - Dragule!
Aiko…
- Tată! - Tată!
Kazuki!
Îmi pare rău!
Cât de ciudat, nu-i așa?
Deși am murit, iată-ne aici.
Cu siguranță existăm în lumea asta.
Existăm.
Îmi pare rău! Nu v-am putut ocroti!
Mă doare spatele!
- Kaori, adu-mi o bere, te rog! - Bine!
Poftim!
- Mulțumesc. - Vrea și Minako?
Îi dau eu.
Mulțumesc.
Poftim.
Ce părere ai?
Poftim?
Păi…
Am fost surprinsă…
și derutată.
Cine n-ar fi?
Minako, sper să-ți găsești iubitul curând.
- Ia vezi! Mai taci! - De ce?
Îmi caut fiul.
Am…
Am un fiu, îl cheamă Ryo. L-am crescut singură și are șapte ani.
Singura mea grijă acum este dacă mai trăiește sau nu.
Aș putea să mai stau aici puțin?
De acord! Sigur că poți!
Îl găsim noi!
De acord? Așa să fie!
De acord.
Vino să toastăm!
Te înțelegem.
Kaori…
- Noroc! - Noroc!
PARADELE
E descuiat!
Intră!
Ce sunt astea?
Notițele pe care mi le iau.
Dar le voi rezuma într-o nuvelă. În fond, sunt scriitor.
Așa…
Ai pățit ceva?
Îți mulțumesc că mi-ai spus să mai rămân.
Mă simt ceva mai bine.
Cu plăcere. Știu bine prin ce treci.
Și tu cauți pe cineva?
Nu.
Vreau doar să consemnez tot ce e aici.
Consemnez că există o astfel de lume dincolo de moarte.
Asta e socoteala ta neîncheiată?
Nu sunt sigur.
Vrei mașina, nu-i așa?
O poți lua oricând vrei.
Mulțumesc.
Sunt sigur că-l vom găsi.
Nu-ți face griji.
Te poți bizui pe noi mai mult.
Minako!
Acordă-mi un interviu cândva, te rog!
Povestește-mi despre viața ta.
Dacă vrei.
- Hai salut! - Salutare!
Mișto! Îți stă bine!
Mai taci!
Am făcut un film cu yakuza mai demult.
Un film de-ăla de doi bani, nu?
Nu, e chiar bun. O să ți-l arăt cândva.
Da, bine.
Bun, am plecat!
HAOS LA CONFERINȚA SECRETARULUI DE STAT
CENTRALA NUCLEARĂ „SE STABILIZEAZĂ CONSTANT”
MORȚI
Minako încă nu a fost găsită, nu?
DISPĂRUȚI DIN HOSHISUNA, MINAKO KAWAKAMI, 35 DE ANI
La mulți ani, șefule!
Felicitări!
Mulțumesc.
- Beți! - Mulțumim!
La mulți ani, tată!
- Mâncați! - Mulțumim!
Noblețea mi-e străină,
dar e limpede că zbuciumul a trei oarecare nu face două parale în lumea asta nebună.
O să înțelegi într-o bună zi.
Nu te posomorî.
În sănătatea ta, puștoaico!
- Totul e aranjat. - Mai puțin un lucru.
CE E DINCOLO DE VIAȚĂ?
- M-am întors! - Bună!
- Kaori, bere, te rog! - Sigur!
- O las aici. - Bine.
Ce-i cu tine, Shori? Ești abătut.
Ce? Chiar?
Azi a fost ziua tatălui tău, nu?
Ce mai face?
A cam îmbătrânit.
Firește, au trecut șapte ani de când ai ajuns aici.
Mă gândesc uneori…
că poate lucrurile stăteau altfel dacă rămâneam alături de el.
Am făcut un film cu yakuza.
Dar yakuza n-o duce chiar pe roze zilele astea.
E un simbol al societății,
dar membrii yakuzei sunt izgoniți din societate și n-au niciun drept.
O să ți-l arăt când mai vii la cinematograf.
Bine, bine!
Tu ce socoteală neîncheiată ai, Shori?
- Ce-ți veni să mă întrebi? - Eu am spus povestea mea.
Am ajuns aici fiindcă am fost ucis într-un conflict mafiot acum șapte ani.
În urma mea a rămas soția.
Poftim? Erai însurat?
Mă rog, nu era chiar soția mea.
Nu eram căsătoriți cu acte.
- E un inimos și jumătate, de fapt. - Ce? Ține-ți fleanca!
Și o cauți de șapte ani?
Mă rog, n-aș ști să spun sigur.
Poate nu vreau să o văd.
Nu o mai pot cuprinde cu brațele.
CE SE ÎNTÂMPLĂ DACĂ O SOCOTEALĂ RĂMÂNE NEÎNCHEIATĂ?
CINEMATOGRAFUL HOSHISUNAZA
E cineva?
Ceilalți sunt în siguranță?
Bine. Să facem tot ce ne stă în putință!
Da! La revedere!
OKINAWA, 1970
Acum s-a lăsat toamna
Peste această pustie…
- Sasaki, Tamashiro a fost arestat! - Am înțeles.
Autoritățile vor să ne zdrobească. Tu vei fi următorul vizat.
Fii discret!
Știu.
Arestarea lui Tamashiro va apărea pe manifestul de mâine.
Bine, voi rezolva până diseară.
Așadar, Maiko… ne vedem mâine.
Koga…
te simți bine?
Da.
Nu-ți face griji.
Ieri tovarășul nostru, Tamashiro, a fost arestat fără temei pe stradă!
Nu vom ceda în fața asupririi autorităților!
Așa este!
A sosit clipa ca studenții…
Nu vă putem lăsa să mai ocupați universitatea!
Înlăturați baricadele și ieșiți imediat!
- Scandați! - Scandăm!
- Vrem Okinawa înapoi! - Vrem Okinawa înapoi!
- Ne opunem războiului din Vietnam! - Ne opunem războiului din Vietnam!
- Închideți baza militară americană! - Închideți baza militară americană!
Înainte!
Stați uniți!
Koga!
Cât e ceasul?
E încă miezul nopții. Mai bine stai întins.
Doare?
- Ce m-ai speriat! - Scuze, am intrat și eu…
Minako! Ce surpriză!
Cum se cheamă filmul?
În căutarea timpului pierdut.
E grozav, nu-i așa?
Da, dar s-a terminat la jumătate.
Da, știu. N-am apucat să-l termin fiindcă am murit.
Într-adevăr?
Filmul ăsta va avea un impact colosal asupra tinerilor din ziua de astăzi.
E incredibil!
Pe afiș urma să apară eroina filmului, Maiko, singură pe plajă.
Iar titlul… pac! chiar deasupra.
Avea să fie un succes răsunător.
- Afișul era deja hotărât? - Sigur că da!
Eu luam deciziile cu privire la orice.
Subiect, poveste, tot!
De ce ai ținut să faci un film despre un protest studențesc?
A, da.
ÎN CĂUTAREA TIMPULUI PIERDUT
E inspirat din viața mea.
- Adică e autobiografic? - Nu întru totul.
Am luat parte la un protest studențesc.
Indiferent de cauză, bună sau nu, eram uniți.
Filmele sunt la fel.
Niște adulți muncesc cu pasiune în același scop. E minunat!
Îți plăceau filmele, nu-i așa?
Da.
Dacă e autobiografic, Maiko era iubita ta?
Da, pot spune că era.
Ce s-a întâmplat cu voi?
Păi… s-au întâmplat multe.
Aș vrea ca ea să fi văzut filmul întreg.
Poate că încă așteaptă.
Ba nu. Știu și eu?
- Am ajuns! - Bine ai venit!
Cina e gata!
Hai, Kenta! A zis că e gata cina!
Kenta, lasă jocul ăla!
- Riko, asta e pentru mama. - Bine.
Kenta! La masă, am zis!
Poftim.
- Cât să vă pun? - Mie, ca de obicei.
- Kenta? - Mult!
- Atât e de-ajuns? - Da, mersi!
Kenta, ce lacom mănânci!
- Cum merg activitățile la club? - Mai vreau!
- Meci săptămâna viitoare? - Da.
- Aveți șanse? - E floare la ureche!
- I-au spulberat data trecută. - Gura! De ce nu taci?
Am văzut și eu meciul ăla.
Nu mai pomeni de el!
- S-a mișcat copilul. - Chiar?
Stai! Hai, încă o dată!
- S-a mișcat! - Da!
- Kenta! - N-am chef.
Vino!
E veche, dar își face treaba.
Uite ce strălucește!
- Bună, Minako! - Bună dimineața!
- Ce faceți? - M-au mișcat mult cuvintele tale ieri.
Poftim? Ce-am spus?
- De ce l-ai stârnit? Am planuri pe azi. - Chiar nu înțeleg.
Minako, ai lucrat în televiziune, nu?
- Eram mai degrabă jurnalistă. - Bine, ia.
Ascultă…
M-am hotărât să termin filmul.
- Poftim? - Toată lumea, atenția la mine!
Serialele apar și dispar, dar filmele sunt de neuitat.
Nu vreau să vă văd lucrând într-o doară!
Și ce vrei să facem…
Akira, tu pari mai lent din fire. Ține ăsta.
Ce-i ăsta?
- Kaori, tu ești sunetistă. - Sarcină importantă, nu glumă!
- Tanaka, tu ești regizor secund. - Da!
Shori, tu ești arătos. Poți să joci rolul fiului meu.
- Poftim scenariul. - Ce?
ÎN CĂUTAREA TIMPULUI PIERDUT
Michael, tu ești regizorul?
Da, joc rolul principal și sunt regizor, ca Yang Ik-june.
Ce? Ca cine?
- Ce face? - Bun!
Să începem! Prima dublă!
Fiți gata!
Motor!
Au trecut…
50 de ani de atunci.
Ce urmează?
- „Vreau s-o văd din nou.” - Ce?
- Ce zici acolo? - „Vreau s-o văd din nou.”
Tăiați!
Fiți gata! Motor!
Cum era? Păi…
Vezi că bagi placa aia în cadru!
„Vreau să o văd din nou.”
Nu replicile contează, ci trăirea!
- De la capăt! - Sunt deja în rol!
- Abia se deschide. - „Vreau s-o văd din nou.”
- Știu. Lumina e prea puternică! - Cât mai aștept?
Intră și tu în rol! Uită-te la mine și învață!
- Toată scena într-o dublă! - Da.
Hopa!
- „Au trecut 50 de ani de atunci.” - Știu!
- Ce faci? De ce o întorci? - Nu e nimic.
Putem începe cu „Au trecut…”
E abia prima zi. Echipa încă nu e omogenă.
- Ăsta să fie motivul? - Da, ăsta e.
Un film se face în echipă, nu?
De ce mă întrebi pe mine?
În fine, cred că e nevoie de o ședință de evaluare.
- Minako, adu camera! Hai să te învăț! - Nu, lasă.
De ce nu? Hai, vino!
Să fie un oaspete?
Mă duc eu la ea.
O vârstă așa de fragedă…
Bună!
Mă vezi?
Ce se întâmplă?
Și eu sunt abia venită aici.
Hai să mergem acolo deocamdată.
Cum te cheamă?
Nana.
Salutare!
- Îți plac filmele? - Ce?
Îmi pare bine!
Știu… E un șoc, nu?
- Îmi pare rău, dar… - Mie nu.
Bine că am scăpat de o viață de rahat.
Ne-am pricopsit cu o fătucă tare cinică!
Ce? Cine naiba ești tu?
Bine, gata!
Domnișoară, ai unde să te odihnești. Vino cu mine!
Fata aia e știi-tu-ce, nu, Tanaka?
S-ar putea.
Bun, eu m-am cărat.
- Shori! - Da?
- Ai împlinit șapte ani de moarte. Bravo! - Mai taci!
Îmi pare rău, Shori.
Am hotărât să desființez grupul.
FAMILIA KATO
SHORI ȘI MIZUKI, DOI ANI DE RELAȚIE ANIVERSARE FERICITĂ!
MIZUKI ȘI SHORI
MULȚUMESC CĂ M-AI LĂSAT SĂ URC PE SCUMPA TA MOTOCICLETĂ!
Am ajuns!
Bună!
- Ai venit mai devreme! - Da, ți-am trimis un mesaj.
Scuze, nu l-am văzut.
Vrei curry la cină?
Da, mulțumesc.
Mizuki!
Săptămâna viitoare am o zi liberă.
Vrei să mergem la ai mei?
Nu am apucat să te prezint părinților.
Da, sună bine.
Ar trebui să vorbim și despre viitorul nostru.
Ai dreptate.
A trecut ceva timp…
Nu te-ai schimbat deloc.
Pare a fi băiat bun.
Dar arăt mai bine decât el.
Îmi pare rău.
Îți doresc o viață fericită!
…amintirea ta
Chiar dacă nu te mai întorci
Eu nu voi…
- Te-ai întors târziu! - Salut!
- Kaori, vreau o tărie. - Sigur!
I-am promis văzduhului
Oricât de însingurat aș fi
Nu voi muri
Oricât de însingurat aș fi…
Shori, ai pățit ceva?
…nu voi muri
Am văzut-o.
Ce spui?
Se pare că-și vede de viață.
Arăta bine.
Cred că o să se mărite.
- Ce ușurare, nu? - Așa e.
Și să vă mai zic ceva!
Iubitul ei e un tip pe cinste.
Cu totul diferit față de mine.
Ce mă bucur!
Îi va fi bine de acum.
Nici nu mă îndoiesc.
Auzi, Shori?
Încă nu mi-ai văzut filmul!
Așa e.
Bine, o să-ți văd plictiseala aia de film cu yakuza.
Așa mai vii de-acasă!
Păi să mergem! Haideți acum!
- Akira, adu mașina! - Haideți!
Să mergem!
- O să te emoționeze! - Ești sigur?
Auzi, fetițo?
Vezi să-ți trăiești viața.
Ce?
Ai unde să te duci?
- Vrei să ni te alături? - Șefule, ce spui…
Zău așa!
O familie mai mare nu strică.
Cum te cheamă?
Masashi…
Yamada.
Ia spune! Așa e că-i bun?
Merge.
Vino aici după ce te acomodezi.
Hai!
Mergem?
Da.
Eu am făcut yoga atât de cunoscută.
- Aoleu, iar începi? - Acum 30 de ani lucram în publicitate.
Fitnessul era pe val atunci…
Shori e plecat și n-are cine să-i închidă gura.
- Eu am… - Bună dimineața, Nana!
'Neața!
Unde-i ăla din yakuza?
A trecut dincolo.
Vorbești în dodii.
Ai regrete sau socoteli neîncheiate de pe vremea când trăiai?
Ce?
Cred că de asta ești aici.
Mă băgați în sperieți! Sunteți o sectă?
Sectă? Ce urât din partea ta!
Nana, vrei să faci un film cu noi?
- Scârbos! - Minako, mergem?
Sigur!
Nana, ia loc!
DECEDAȚI
Zi de zi mi-e groază să citesc.
Oare ce se va întâmpla cu mine dacă voi găsi numele lui Ryo aici?
Te înțeleg.
Vrei să-ți povestesc despre viața mea?
Da.
Vreau să te cunosc mai bine înainte să treci dincolo.
Păi… mă numesc Minako Kawakami și am 35 de ani.
Am fost jurnalistă aici, la Hokuto TV, și aveam un băiat de șapte ani.
- Și soțul tău? - Ne-am despărțit după ce am născut.
Voiam să lucrez, dar el nu mă lăsa.
Așa am rămas doar cu Ryo.
Cum ți s-a părut lumea asta?
- Lumea celor vii? - Da.
Nu știu.
Eram tot timpul pe fugă cu serviciul și copilul.
Dacă mă gândesc acum, nu știu de ce m-am zbătut atât.
Dacă te-ai putea întoarce, ce ai vrea să faci?
Vreau să…
fac o excursie cu Ryo.
N-am reușit niciodată să plecăm împreună undeva.
Și…
vreau să-i cer iertare.
Sunt multe lucruri necunoscute și nevăzute pe lumea asta,
precum atomii, electronii și particulele elementare.
De pildă, simțurile noastre percep lumea în trei dimensiuni,
chiar patru, dacă adăugăm și timpul.
Lisa Randall, o savantă…
O să fie viral!
E genial!
Îl postezi?
Așa e!
Yasuko!
Să nu-ți tai venele ca Nana, da? E enervant rău.
E totul în ordine acolo?
- Da. - Scuze!
Să vedem care e definiția cuvântului „dimensiune”.
Este un indicator pentru măsurarea spațiului.
Bine. O dimensiune ce este? O linie.
Iată desertul!
- Bună! - Nana!
Știu că am murit, dar…
pot să omor pe cineva?
Vreau să omor pe cineva.
Nana, nu vorbi așa!
Din lumea asta nu le putem face rău celor din lumea viilor.
Ce tâmpenie!
Sunteți toți morți!
Stai!
N-are pic de gust!
Cât mai am de stat în iadul ăsta?
Nana…
Vino cu noi.
Vreau să-ți arăt ceva.
Ce anume?
Vino, ai încredere în mine!
Bun, să mergem!
Ce?
Ce-i asta?
Aici sunt toți cei care au murit și i-au lăsat în urmă pe cei dragi.
Îi căutăm împreună…
pe cei care ne lipsesc.
Pe cei care ne lipsesc…
Nu știu care este regretul tău,
dar te putem ajuta dacă vrei.
Aici!
Îmi pare rău!
Îmi pare atât de rău!
- Nu e bine? - Am primit un mesaj!
Vreau…
Vreau să-i cer iertare cuiva.
Aici e fețișoara copilului. Iată-i ochii și nasul, iar aici e gura.
N-am vrut să mor înainte să nască fiica mea.
Am luptat cu destinul și iată-mă aici.
Lumea asta e îngăduitoare, nu-i așa?
Și eu cred la fel.
Le-am putut fi alături multă vreme.
Nu mai am regrete.
Mi-am privit copiii atâta timp și mi-am dat seama…
că sunt foarte puternici.
Poate s-ar fi descurcat fără mine de la bun început.
Uneori mă gândesc la asta.
Nu e adevărat.
ZIUA A 32-A NIMIC PE AFIȘIERUL ADĂPOSTULUI
LA HOKUTO TV, NICIUN PROGRES
Aoleu, Michael!
De ce ai adormit aici?
Hai în camera ta! Domnule Tanaka, ajutați-mă!
Sigur!
- Trezește-te! - Michael, ești gata?
- Unu, doi și! - Bun, hai!
E beat criță!
Merge bine?
Da, îmi place să scriu.
Dar nu întrevăd sfârșitul.
Acum e rândul tău, Akira. Spune-mi!
Poftim? Nu, eu nu am nimic interesant de spus.
Când e vorba de tine, mereu eviți întrebarea.
Chiar așa?
Vreau să știu ce fel de viață ai avut.
Minako…
simt spiritul unei jurnaliste.
Ai dreptate!
Dar…
Dar ție nu mă deranjează să-ți spun…
motivul pentru care
nu pot trece dincolo.
- Aici e… - Da.
Tata pare foarte sever, nu?
Pentru mine, care am fost mereu plăpând,
tata era cel mai înspăimântător om din lume.
Prânzul tău duhnește.
Ce face? Strânge!
Și ce face cu mâncarea?
Are de gând să mănânce?
Mă ia greața!
- Ce scârboasă e! - M-a stropit cu ceva!
- Ești bine? - Grețos!
Nana!
Yasuko! Yasuko, îmi pare rău!
Nana!
De ce…
Nana…
Nana, de ce…
Yasuko, îmi pare atât de rău!
Îmi pare rău, Yasuko!
Îmi pare rău!
De ce… Nana…
Nana!
Stăteam numai în pat.
Tata era fermier, dar eu nu eram capabil de muncă fizică.
Mereu am crezut că tata nu m-a acceptat în sânul familiei.
Când mi-au spus câte zile mai am de trăit,
m-am întrebat: „De ce eu?”
M-am descărcat de multe ori pe familie.
I-am supărat mult.
Cred…
că de asta nu pot merge mai departe.
Tata, care n-a citit în viața lui o carte,
se străduiește de mulți ani să scrie un roman.
O poveste despre mine.
Dacă aș fi în viață…
DICȚIONAR JAPONEZ
…poate că n-ar scrie un roman acum.
Sau poate că da. N-o să aflu niciodată.
Dar m-am bucurat.
În sfârșit, ajunsesem să-mi cunosc tatăl.
AKIRA CHIUI CÂND VĂZU VIȚELUL ABIA FĂTAT.
Însă…
tare aș vrea să-l fi cunoscut când trăiam!
Nana!
Camera ta e vraiște.
Scuze!
Ce scrii?
Consemnez tot ce s-a întâmplat de când am ajuns aici.
ÎNAINTE SĂ TREC „DINCOLO” TITLU PROVIZORIU, CAPITOLUL AL XIV-LEA
Ce?
Știi…
Mi-am cerut iertare.
Dar…
nu s-a schimbat nimic.
De ce?
Sunt sigur că într-o bună zi…
vei fi auzită.
Nu-ți face griji.
Ăsta nu e un răspuns.
Ți-o împrumut.
- Cu bine! - Noapte bună!
Minako!
Minako, e în viață!
Fiul tău e în viață!
Trăiește!
HOSHISUNA CĂMIN PENTRU COPII
Noi așteptăm aici.
Ryo a făcut iarăși febră.
De o săptămână o ține așa. Mâine să-l ducem iar la medic.
Bine.
Mămico…
Ryo, mâine mergem la doctor, da?
Vreau s-o văd pe mămica.
Știu.
Sunt sigură că o vom găsi.
Ryo…
Îmi pare rău că te-am lăsat singurel.
Mămico…
Ești aici?
Da! Sunt chiar aici!
Am vrut să-mi cer iertare.
M-am dus să te iau de la școală,
dar am fost înghițită de tsunami.
Îmi pare rău!
Mămico, mergem acasă amândoi, nu-i așa?
Ce n-aș da să putem!
N-o să mai plec niciodată de aici?
Îmi pare atât de rău!
Voi veghea asupra ta ca să nu fii singur, bine?
Bine.
Mămico…
Spune-mi o poveste până adorm.
Sigur. Ce poveste vrei să auzi?
Povestește-mi ce ai făcut frumos în ultima vreme.
În lumea în care mă aflu acum,
ne ajutăm unii pe alții să-i găsim pe cei dragi.
E ca o paradă.
Ce frumos!
Ei m-au ajutat să te găsesc.
Am înțeles.
Deci e rândul tău să-i ajuți pe ceilalți.
Da.
Ai dreptate.
Domnule Tanaka?
Da?
Am o socoteală neîncheiată.
Vrei să mă ajuți?
Dacă îmi stă în putință.
Akira,
nu mă lua cu privirea aia de parcă ai inima frântă.
Ce tot spui? Nu-i adevărat!
Minako era frumușică foc.
Dacă eram nițel mai tânăr…
- Grețos! - Ce?
- Cum adică „grețos”? - Grețos!
Minako!
M-am întors.
- Vino! - Vrei cafea?
Mersi, Kaori.
Michael,
nu ți-am mulțumit așa cum se cuvine.
Îți mulțumesc.
Încetează! Mă faci să roșesc.
Filmul tău…
Hai să-l terminăm!
Ce?
Rămân aici până îl terminăm. Vrei ca ea să-l vadă, nu-i așa?
Termină odată, că-mi dau lacrimile!
Bine, de acord! Da!
Va fi un film pe cinste!
- Ajuți și tu, Nana! - Ce? Nici pomeneală!
- Nana, e obligatoriu. - Nici să n-aud!
- Tanaka! - Da!
- Adu camera! - După cum dorești!
Bun!
La treabă!
- Merge! - Bine.
Prima dublă!
Fiți gata! Motor!
Au trecut 50 de ani.
Filmul e aproape complet.
Koga, personajul principal,
a crezut în idealurile revoluției și s-a dedicat protestului studenților.
Dar, de teamă să nu fie prins,
el se hotărăște să se întoarcă la Tokio în ziua protestului…
însă fără iubita lui.
A dat bir cu fugiții.
Neghiob nenorocit!
Koga, așteaptă!
Îmi pare rău.
Nu pot porni o revoluție.
Nici nu e nevoie!
Dar rămâi cu mine!
Ne vom revedea. Îți promit.
Astfel, Koga a lăsat în urmă protestul și a fugit la Tokio.
Sunt convins că o să se vândă!
Maiko s-a măritat cu Sasaki.
Koga s-a îngropat în muncă.
Amândoi și-au văzut de viață, uitând trecutul pe care îl împărtășiseră.
Trecuseră 50 de ani.
CINEMATOGRAF
Koga s-a întors în orașul de pe insula Okinawa.
Amintirea acelei zile este atât de vie, încât parcă totul s-a întâmplat mai ieri.
Maiko…
A intrat în rol bine de tot!
Ești Mitsuru Koga?
Printr-o coincidență bizară…
Koga se întâlnește cu nepoata lui Maiko.
Cine, eu?
O cunoști pe bunica, nu-i așa?
Poftim? Ești nepoata lui Maiko…
Te rog, vino s-o vezi!
Bunica tânjește să te vadă.
Tăiați!
Ești un fenomen cumva?
- Ești incredibilă! - Bravo!
- Ai fost minunată! - Nana!
Termină!
„Te rog, vino s-o vezi!”
- Michael, nu! - Mă ia în râs!
Am înțeles.
Ai plecat înaintea mea.
Koga!
Cu bine!
Koga,
trăiește-ți viața din plin!
Koga!
Maiko!
Koga!
Maiko!
- Michael! - Michael, stai!
- Michael! - Ce-i cu el?
Maiko!
Michael!
Maiko!
- Hai să-l vedem pe marele ecran! - Da!
Ce ai pățit?
Apropo de asta…
Vreau să dau filmul ăsta cuiva…
dar mi-e tare jenă să fac chestii de-astea.
I l-ați putea da voi în locul meu?
Ce? Dă-i-l tu!
Știu, dar…
Michael…
Hai împreună! Merg cu tine!
Hai că-mi place camaraderia asta!
Bine.
Merg.
- Incredibil, câtă lume! - Da, e nebunie curată.
Gașcă!
Vreau să vă arăt ceva! Veniți!
Pe aici! Priviți!
Vedeți?
Tu ești, Michael?
- Ești ditamai producătorul! - Nu mă flata!
- Nu mințeai! - Sigur că nu!
- Eu așa credeam. - Toți credeam că minți.
Iată!
FILMUL AR TREBUI SĂ ÎNSEMNE LIBERTATE
Sunt stresat de nu mai pot!
Chiar nu le am cu așa ceva.
Te descurci tu! Noi te așteptăm aici.
- M-am răzgândit. - Am bătut atâta drum!
- Dar… - Koga, tu ești?
Sasaki?
De ce ai venit după atâta timp?
Vreau să-i cer iertare lui Maiko.
Dă-mi voie s-o văd, te rog.
Intră!
Sasaki, când ai murit?
Acum doi ani, de cancer.
Am înțeles.
Ce ai acolo?
Ăsta… E noul meu film.
E despre noi trei, eu, Maiko și tu.
Faci filme și după ce ai murit?
- Ești obsedat de filme. - Asta așa e.
Doar atât știu să fac.
Vino!
- Și tu? - Rămân, să puteți decola în siguranță.
- Nu, Richard! Aseară… - Aseară am spus multe…
Maiko, nu te-ai schimbat deloc!
Întotdeauna te-a susținut.
Dar te-a ales pe tine.
Știi…
Încă mă gândesc la perioada petrecută împreună atunci.
Nu am putut porni revoluția.
Dar…
Am fost uniți. Nu am nici cea mai mică îndoială.
Maiko…
Îmi pare rău.
Salutare!
- E totul bine? - A fost perfect. Minunat!
Nu i-ai dat filmul?
Dacă stai și te gândești, nu poate viziona rola asta acasă.
- I-l dau când apare pe DVD. - N-o să apară pe niciun DVD!
Lăsați, nu-i nimic!
Bun, mergem acasă?
Auziți?
De ce nu proiectăm filmul? Am putea invita pe toată lumea.
Grozavă idee! Tocmai voiam să vă propun!
- Zău? - Da!
- Da, hai! - Hai!
Bun! Așa rămâne!
Michael, suntem gata.
Bună seara! Eu sunt Michael.
Mi-am silit prietenii să mă ajute și am reușit să terminăm filmul.
Acest film are puterea de a revoluționa epoca
și cred că este și o punte între trecut și prezent.
„Faci filme și după ce ai murit?”
Așa mi-a spus un prieten. Câștigă cel care reușește primul!
Sper…
să vă placă filmul.
Bun, mi-a venit o idee pentru un film nou.
Altul?
O autobiografie.
Vreau să fac un film despre timpul petrecut aici.
Michael, asta a fost ideea mea.
Atunci lucrăm la ea împreună.
O să iasă o capodoperă!
- Nu vă pot lăsa. - Nu?
Minako, ești bine?
Da.
Încă nu am conștientizat.
Nici eu.
Sincer să fiu, și eu mă simt puțin neliniștit.
- Domnule Tanaka! - Da?
Cum e dincolo?
Nu vă pot spune.
Poftim?
Domnul Tanaka e ocrotitorul nostru.
Ce? De ce nu-mi spui? Mă bagi în sperieți!
- Zău așa, spune-ne odată! - Veți afla cât de curând.
Căpos mai ești, Tanaka!
Dar știți ceva? A fost o plăcere să facem filmul.
Așa-i sau nu?
Filmele sunt grozave!
Niște adulți muncesc cu pasiune în același scop.
E minunat!
- Așa e. - Nu?
Nana!
Să mai faci filme, da?
- Folosește notițele din camera mea. - Fii sârguincioasă!
De ce doar eu?
Akira…
las restul în seama ta.
Ai grijă să păstrezi o consemnare amănunțită a lumii ăsteia.
Te poți bizui pe mine.
Dar să fii mereu în ofensivă! Să nu pierzi, ai înțeles?
Cu cine se întrece?
Haideți să toastăm!
Să toastăm!
Noroc!
- Noroc! - Noroc!
Ne-a mai rămas mâncare. Hai, mâncați!
Să mâncăm!
Îmi dai și mie?
- Ia și friptură de pui. - Da, te rog. Mulțumesc.
- Iată friptura. E bine atât? - Da, mulțumesc.
Încă puțin…
…SUNETUL VALURILOR ȘI O PLAJĂ GOALĂ
Cioc, cioc!
- A adormit toată lumea? - Da.
Michael a adormit în timp ce vorbea.
E plin de energie.
- Poftim. - Mulțumesc.
Vei scrie mai departe?
Da.
Cred că voi scrie până când își va termina tata romanul.
Am înțeles.
- Vezi să scrii și despre mine. - Sigur!
Vei fi personajul principal.
Nu, vreau să fiu personaj secundar.
Aș fi vrut să mai stau cu tine…
încă puțin.
Ce ți-a venit?
Îmi…
Îmi plăceai.
Ce e cu destăinuirea asta?
- E aiurea? - Da.
Oare lucrurile ar fi stat altfel
dacă ne-am fi întâlnit când eram în viață?
N-o să aflăm niciodată.
Așa este.
Akira…
Îți mulțumesc. A fost o plăcere.
Asemenea.
Îți mulțumesc.
Hai!
- Luați-o voi! - Aveți grijă în spate!
- Mulțumesc! - Și asta?
- Puneți-o chiar în mijloc. - Bine!
CINEMATOGRAFUL HOSHISUNAZA
Ce de lume!
Ryo!
- Nu ne-am văzut de mult! - Așa este.
- Încă mai avem timp. Vrei să bem un ceai? - Da, sigur.
Ce mare te-ai făcut!
Mulțumesc că ai venit.
- Ești pentru prima dată la Tokio? - Da.
Sunt o groază de oameni!
- Da, față de locul acela. - Da.
- La anul absolvi? - Da.
Știi ce vrei să faci pe viitor?
Încă nu sunt sigur.
Dar s-ar putea să aleg profesia mamei.
- Mai povestește-mi despre mama, te rog! - Sigur!
- Abia aștept să văd filmul astăzi! - Sper să-ți placă.
Nana! De când nu ne-am mai văzut!
Bună! Nu ne-am văzut de o veșnicie!
Bună!
Bravo!
Biletele, vă rog!
- Pe aici! - În sala numărul 2.
- Pe curând! - Vizionare plăcută!
- Am emoții. - Și eu.
PARADELE
UN FILM DE NANA DATE
ÎN AMINTIREA LUI „MICHAEL”
Subtitrarea: Adrian Bădițoiu