Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nei…
Ryo.
Ryo?
Ryo!
Hører noen meg?
Er det noen her?
-Ålreit, hør etter. -Ja, sjef.
Det kan ligge flere under drivgodset. Vi bør…
Unnskyld! Jeg finner ikke sønnen min! Hvor er de som er blitt reddet…?
Ryo.
Herr Kanda. Du klarte deg.
Yuko, går det bra med deg?
Jeg henter pledd.
Har du sett sønnen min?
Herr Kanda.
Hva er det som foregår?
Hallo?
Er det noen her?
Det er utrygt å ferdes her.
Vent.
Hallo! Går det bra med deg?
Takk og pris.
Jeg våknet ilandskylt på stranden.
Ingen svarer når jeg snakker til dem. Kroppen er følelsesløs.
Jeg skjønte ingenting, men så ropte du…
Jeg skjønner.
Aller først må du prøve å roe deg ned.
Trekk pusten dypt inn.
Dette var et kraftig, et.
Inntil videre kan du bli med til oss.
Klarer du å gå?
Som sagt var den der greia med stjernesand, min idé.
Skjønner du? Du har vel sett dem i suvenirforretninger?
Jeg kjøpte slike på jobbreiser.
Nemlig.
De var mitt verk.
Nå er han i gang igjen.
Det er helt sant.
Jeg var jo med på et studentopprør.
Jeg endte opp lutfattig og stakk til øya Iriomote Jima.
Så fylte du glass med sand og solgte dem. Har hørt det før.
Oi, får vi en ny gjest?
Jordskjelvoffer?
Trolig.
Neimen, hallo.
Du har vel vært gjennom litt av hvert. Dette var et kraftig, et.
Michael…
Hva… er dette slags sted?
Tja…
Det er vrient å forklare, men…
Det er helt fint her, ta det med ro.
Vi har god tid.
Kaori, gi henne en omvisning.
Selvsagt. Jeg heter Kaori.
Denne vei.
Beklager, men hva er dette her for noe?
Jeg har ikke lyst til å forklare det.
Vel…
Folk som bærer på en sorg knyttet til de levendes verden, samles her.
Eller ikke bare her, da.
Det finnes steder som dette landet rundt.
Sorg?
Hva mener du med det?
Akira, si det nå som det er, da.
Du kan jo si det selv, Shori.
Vel, grovt oppsummert…
Du er død.
Men du kommer deg ikke til det hinsidige fordi du har noe uoppgjort.
Død?
Er jeg død?
Så, så, kjære deg. Nå må du få deg litt hvile.
-Vi har alkohol. -Jeg vil ikke ha!
Bli med meg, ok?
Det går bra.
-Det handler nok om en mann. -Trolig.
Er hun ikke for voksen til det?
Vent litt.
Denne vei.
Forrige beboer har dratt herfra.
Så du må gjerne bo her.
Jeg vet at det er mye å ta innover seg på en gang.
Så få deg en god natts søvn.
Er alle dere i samme situasjon som meg?
Det stemmer. Vi har høyere ansiennitet. Jeg vil si vi er eksperter.
God natt.
Her er barnet ditt. Gratulerer!
-Hvorfor skjønner du ikke det? -Jeg…
Det var det du ville!
Pass dine egne saker!
Oi, oi, oi…
-Ryo, kom hit. -Skummelt!
Gratulerer med dagen…
Gratulerer!
-Se! -Flytt deg.
Hva er det du gjør?
-Mamma, se. -Slutt.
Kom an, ut med deg.
-Jeg vil ikke! -Hvorfor ikke? Jeg må på jobb!
Jeg vil ikke på skolen!
Mamma.
Du må våkne.
-Mamma! -Ryo!
-Hei. -God morgen.
God morgen.
Hei.
Hei sann.
God morgen.
-Kaori, gjerne kaffe til meg også. -Skal bli.
Vær så god.
Hva holder du på med?
Yoga.
Du er død, men driver med yoga for helsens skyld?
Klapp igjen.
Yoga…
-Det var jeg som innførte yoga til Japan. -Spar oss.
Det er sant.
Det var slik jeg pådro meg ryggskaden. Her.
God morgen.
Hei, frøken. God morgen.
Så vakker du er i dagslyset. Hva heter du for noe?
Minako Kawakami.
Minako…
Jøye meg, du er sannelig pen.
Michael, da.
Sånt kan man ikke si nå til dags.
Å? Hvorfor ikke?
Gamlingen her heter Michael.
Han som skysset deg hit, heter Akira.
Denne unge mannen heter Shori. Han var yakusa-medlem.
Herr Tanaka var bankdirektør.
Jeg heter Kaori og var barvertinne.
Slå deg ned.
Hei!
BØRSKRAKK - 2. OKTOBER 1990
Dette…
Det er en gammel vane jeg har.
Får jeg låne bilnøkkelen?
Hva?
Å, ja visst.
Hun er uhøflig.
TA KONTAKT OM DU HAR INFORMASJON OM SAVNEDE BARN PÅ LISTEN NEDENFOR
Chinatsu!
Aiko!
Kazuki!
Du også?
Jeg kom bort fra familien.
Jeg roper på dem hver dag i håp om å finne dem.
Men…
Hvis de hører meg, må det bety at de er døde.
Jeg håper…
at du finner familien din også.
Bilveien fungerte som bølgebryter, så bystrøkene ble noe skjermet.
Vi har ikke funnet Kawakami. Får håpe hun er i god behold.
Redningsmannskapene gjør sitt beste for å finne savnede.
Vårt bidrag må være å få ut pålitelig nyhetsinformasjon i samråd med politiet.
-Sett i gang. -Ja, sjef.
Herr Kanda, her er jeg.
-Velkommen tilbake. -Hei.
Å ja… takk skal du ha.
God timing. Vi skal ha hot pot i kveld. Har du lyst på?
Beklager, jeg er ikke helt i humør til det.
Nettopp derfor burde du bli med.
Ok?
Å…
Nå er det høst
På denne forlatte stranden
Selv om det skulle være slik
At en enkel drøm brister
For ørtende gang.
Vil jeg aldri glemme deg
Fordi jeg avga sanden et løfte
Hvor trist jeg enn måtte bli
Så nekter jeg å dø
Det var "Forlatt strand". Den er så fin, ikke sant, Shori?
Jo visst.
Minako, vil du synge noe?
Nei takk.
Ikke? Så synd.
Sånn. Da er det hot pot!
Kom igjen.
-Ferdig. -Kom hit med deg.
Takk.
Så tung!
Kaoris hot pot-spesial!
Den ser god ut!
-Ta litt kjøtt. -Nå må vi spise.
Kjøtt gir deg krefter.
-Hogg inn -La oss spise.
Nam!
Men…
Bærer alle her på en sorg knyttet til noe i de levendes verden?
Vel, ja.
Sorgen er alt vi har igjen.
Er det derfor dere går her og driver?
Jeg vet nå ikke helt om vi går og driver. Eller hva?
Tja, mye kan vel tyde på at vi bare surrer rundt her, ja.
Ikke vondt ment, men jeg har ikke lyst til å kaste bort tid på denne måten.
Minako.
Kan du ikke bli værende ut dagen i det minste?
Hvorfor det?
Fordi vi kanskje kan hjelpe deg.
Ja, det var det jeg tenkte å si også.
Ja, særlig…
Tiden er inne. Skynd dere, spis!
Heng i.
Hei sann.
Vi må alltid gjøre dette før vi går i gang.
Går i gang med hva?
Vi gjennomfører et renselsesritual før vi spiller inn filmer.
Han hevder å være filmprodusent.
Bare kom og se dem når du får tid. Filmene er mesterverk.
Alle vises på den kinoen der.
Greit, nå må vi gå.
Ja vel, da går vi.
Hva er det alle gjør for noe?
Én gang i måneden, ved nymåne, samles alle om kvelden for å lete.
Hæ?
Vi leter etter dem vi savner.
Merkelige greier.
Jeg så ikke for meg at livet etter døden var så folksomt.
Shori.
Det å prøve å forstå en selvmotsigelse er selvmotsigende i seg selv.
Det er sant.
Hei! Jeg har funnet dem!
Chinatsu…
Elskling…
Aiko.
-Pappa. -Pappa…
Kazuki.
Unnskyld.
Er det ikke merkelig?
Vi er døde, men er likevel her.
I denne verden finnes vi iallfall.
Vi finnes…
Jeg er lei for at jeg ikke klarte å beskytte dere.
Jeg har vondt i ryggen.
Kaori, kan jeg få en øl, takk?
Skal bli.
-Her. -Takk.
-Vil Minako ha noe? -Jeg kan gi den til henne.
Takk.
Her.
Hva syntes du?
Hva?
Vel…
Jeg ble overrasket.
Og forvirret.
Naturlig nok.
Minako, jeg håper du finner kjæresten din snart.
-Hei! Nå holder det. -Hva er det?
Det er sønnen min.
Jeg…
Jeg har vært alenemor for Ryo på sju.
Det eneste som betyr noe for meg nå, er om han er i live eller ei.
Kan jeg få bli værende her litt lenger?
Tommel opp til det. Klart du får bli værende.
Vi skal finne ham.
Tommel opp? Da blir det vel det, da.
Tommel opp.
Kom hit, så tar vi en skål.
Vi har forståelse.
Kaori.
-Ålreit. Skål. -Skål.
-Skål.
Døren er ulåst.
Å, kom inn.
Hva er alt dette?
Det er notatene mine.
Men jeg skal sette dem sammen til én historie, altså.
Jeg er forfatter.
Jaså.
Er det noe galt?
Takk for at du ba meg bli værende her forleden dag.
Jeg føler meg litt bedre nå.
Bare hyggelig. Jeg vet hvordan du har det.
Leter du også etter noen?
Å, nei, det gjør jeg ikke.
Jeg har bare lyst til å notere ned alt som skjer.
Jeg vil sikre skriftlig dokumentasjon på at det finnes en slik verden for de døde.
Er det dette du har uoppgjort?
Jeg er ikke helt sikker.
Å, du vil vel låne bilen? Det er bare å låne den akkurat når du vil.
Tusen takk.
Vi skal finne ham.
Vær du trygg.
Vi er til å stole på, altså.
Minako.
Kan jeg få intervjue deg en gang?
Så kan du fortelle om deg selv.
Om du vil det, så.
Hei sann.
Står til.
Stilig.
-Så smart kledd du er, da. -Klapp igjen.
Jeg lagde en yakusa-film for lenge siden.
En sånn døll B-film, eller?
Nei, den er strålende. Du skal få se den en gang.
Ja da…
Ok, da stikker jeg.
KAOS PÅ KABINETTSEKRETÆRS PRESSEKONFERANSE
MER STABILE FORHOLD VED ATOMANLEGGET
OMKOMNE
De har fortsatt ikke funnet Minako, eller?
SAVNEDE I HOSHISUNA: MINAKO KAWAKAMI (35)
Gratulerer med dagen, sjef.
Gratulerer.
Hyggelig av deg.
Tøm glasset.
Takk.
Gratulerer med dagen, far.
-Forsyn dere. -Takk.
Ilsa, jeg er ingen nobel mann.
Men prøvelsene til tre enkeltmennesker utgjør ikke en døyt i en forrykt verden.
En dag vil du forstå dette.
Nå vel…
Godt å se deg, vesla.
-Alt er klart. -Ja, bortsett fra én ting.
HVORDAN ER DET I DET HINSIDIGE?
Da er jeg tilbake.
Hei!
Kaori, kan jeg få en øl?
Klart det.
-Jeg setter den her. -Fint
Hva er galt, Shori?
Du virker så nedfor.
Å? Gjør jeg?
Faren din fyller vel år i dag? Hvordan går det med ham?
Tja, han er blitt ganske gammel.
Ja, rimelig nok. Det er jo sju år siden du kom hit.
Iblant lurer jeg på
om det ville vært annerledes hvis jeg var hos ham ennå.
Jeg har lagd en yakusa-film.
Men dagens yakusaer har det ikke lett.
De er et bilde på samfunnet.
Samtidig er de atskilt fra samfunnet og nektet grunnleggende rettigheter.
Jeg skal vise deg dette neste gang du kommer til kinoen.
Den er grei, det er mottatt.
Hva er det du har uoppgjort, Shori?
Bryr du deg plutselig om det?
Jeg fortalte jo dere om min bakgrunn.
Jeg kom hit fordi jeg ble drept i et yakusa-oppgjør for sju år siden.
Jeg etterlot meg en kone.
Hva? Var du gift?
Nå vel, ikke akkurat en kone, da.
Det var ikke formalisert.
Han er egentlig bløthjertet.
Hæ? Snurp igjen!
Har du lett etter henne i sju år?
Nja, jeg er neimen ikke sikker.
Ønsker jeg egentlig å finne henne?
Jeg kan jo ikke holde rundt henne.
HVA SKJER OM DET UOPPGJORTE ALDRI BLIR GJORT OPP?
Hallo?
Er alle andre i god behold?
Greit. Vi får gjøre vårt beste.
Ja.
Ha det.
1970, OKINAWA
Nå er det høst
På denne forlatte…
Sasaki, Tamashiro ble arrestert.
Jaha.
Politiet går hardt til verks.
Du blir nestemann.
Du må ligge lavt.
Jeg vet det.
Arrestasjonen blir hovedsak på neste pamflett.
Ja. Jeg lager den i løpet av dagen.
Vel, Maiko. Da ses vi i morgen.
Koga.
Går det bra?
Ja.
Ingen fare.
Forleden dag ble vår kampfelle Tamashiro arrestert uten hjemmel!
Vi vil aldri bøye av for undertrykkende myndigheter!
Det stemmer!
Det er på høy tid at studenter…
Dere får ikke okkupere universitetsområdet lenger.
Fjern barrikaden og kom ut med en gang.
Med samlet røst!
Gi oss Okinawa tilbake!
Vi er imot Vietnamkrigen!
-Fjern den amerikanske militærbasen! -Fjern den amerikanske militærbasen!
Angrip!
Stå sammen!
Koga!
Hva er klokken?
Det er fortsatt natt. Bare legg deg ned.
Gjør det vondt?
Å, jeg kvapp.
Beklager. Jeg gikk bare rett inn.
Minako, for en overraskelse.
Hva heter den filmen?
Å, den heter På sporet av en tapt tid.
Var den ikke god?
Jo, men den sluttet litt brått.
Ja, jeg fikk ikke fullført den ettersom jeg døde.
Er det sant?
Denne filmen vil gjøre et voldsomt inntrykk på dagens unge.
Den er fabelaktig.
Filmplakatens motiv skulle være helten Maiko alene på stranden.
Og pang! Tittelen helt øverst.
Den ville ha slått stort an.
-Til og med plakaten var klar? -Ja, selvsagt.
Det var jeg som tok alle beslutninger.
Tematikken, handlingen, alt sammen.
Hvorfor ville du lage en film om et studentopprør.
Jo, det har seg slik at dette er en sann historie fra mitt liv.
Er den selvbiografisk?
Ikke helt…
Altså, jeg deltok jo i studentopprøret.
Enten det var berettiget eller ei, så var det iallfall et sterkt samhold.
Det er likedan med filmer: Voksne folk som jobber som besatt mot et felles mål.
Du var virkelig glad i filmer, eller hva?
Ja.
Hvis den er selvbiografisk, må Maiko ha vært kjæresten din?
Ja, hun var vel i grunnen det.
Hva skjedde med dere to senere?
Tja, det skjedde jo en hel del.
Men det er synd hun aldri fikk se en ferdig versjon av filmen.
Hun venter kanskje fortsatt.
Nei. Ikke godt å si.
-Jeg er hjemme. -Velkommen.
Nå er det middag.
Kom igjen, Kenta. Søsteren din sa at det er middag.
Kenta, ikke mer spilling nå.
-Riko, denne er til mor. -Ok.
Kenta! Nå er det middag, sa jeg.
Vær så god.
-Og du? -Vanlig porsjon.
-Kenta? -Less på.
-Er dette nok? -Ja.
Kenta, du kaster jo i deg maten.
Nå? Hvordan går det med laget?
Påfyll.
-Dere har kamp til uken? -Ja.
-Blir det seier? -Vi vinner lett.
-De gikk på et ydmykende tap sist. -Slutt! Hvorfor…
Jeg så også den kampen.
Ikke ripp opp i det.
-Barnet sparket. -Er det sant? Vent litt.
En gang til.
-Barnet sparket! -Ja.
-Kenta! -Jeg står over.
Det er brukt, men i god stand.
Se så blankt det er.
Hei, Minako.
God morgen.
Hva driver dere med?
Jeg ble veldig rørt av det du sa i går.
-Hva sa jeg? -Måtte du plent få ham ivrig?
Jeg har planer i dag.
Nå henger jeg ikke med.
Minako, var ikke du i TV-bransjen?
Nja, jeg var journalist.
Greit. Ta dette.
Hør her.
Jeg vil lage filmen ferdig.
Hva for noe?
Ålreit, hør etter, folkens.
TV-programmer kommer og går, men filmer er uforglemmelige.
Det nytter ikke med halvhjertet innsats.
Hva er det vi skal…?
Akira, du later til å være litt treg, så du kan holde denne.
Hæ? Denne?
-Kaori, du tar opp lyd. -Jøss, det er jo en viktig jobb.
-Tanaka, du er regiassistent. -Ja vel.
Og Shori.
Du er kjekk, så du kan spille sønnen min.
-Her er manuset. -Hva?
PÅ SPORET AV EN TAPT TID
Michael, er du regissør?
Jeg har hovedrollen og regisserer. Slik som Yang Ik-june.
Som hvem?
Ålreit! Sett i gang!
Første tagning.
Klar.
Start opptak!
Det har gått 50 år…
siden den gang.
Og så?
-"Jeg vil møte henne igjen." -Hæ?
-Hva? -"Jeg vil møte henne igjen."
Kutt!
Klar, start opptak!
Replikken?
Å, filmklapperen synes.
"Jeg vil møte henne igjen."
Det viktigste er ikke ordene, men følelsene.
-Ok. På ny. -Jeg er i rollen allerede.
Døren er treg.
-"Jeg vil møte henne igjen." -Jeg vet da det.
Det er for lyst.
Hvor lenge skal jeg måtte vente?
Bare lev deg inn i… Følg med på meg og gjør deg klar.
-Vi tar alt i én tagning. -Ja.
Oi…
-"Det har gått 50 år." -Jeg vet da det.
-Hæ? Hvorfor sveiver du? -Ikke tenk på det.
Vi starter med "Det har gått…".
Ja, ja, det er jo første innspillingsdag. Vi er ikke helt samkjørte ennå.
-Det er bare det det står på, altså? -Ja visst.
Det å lage film er lagarbeid, ikke sant?
Hvorfor spør du meg?
I alle tilfeller burde vi ta et evalueringsmøte.
Minako, jeg kan gi deg et kamera-kurs.
-Nei takk. -Jo, kom igjen.
Er det en gjest?
Jeg kan gå bort.
Bare barnet…
Hallo.
Kan du se meg?
Hva er dette?
Jeg er også ny her.
Bli med bort hit inntil videre.
Hva heter du?
Nana.
Hei sann.
-Er du glad i film? -Hva?
Hyggelig å hilse på deg.
Jeg vet at dette er overveldende.
-Beklager, men du er… -Ikke beklag.
Jeg er glad møkkalivet er over.
-Vi har fått en furtefjortis i hus. -Hvem faen er du?
Ålreit, unge dame. Du skal få legge deg nedpå.
Kom.
Jentungen er vel det-du-vet? Eller hva, Tanaka?
Jeg vil tro det.
Da stikker jeg.
-Shori. -Hva er det?
Ha en fin merkedag. Du har vært død i sju år.
Klapp igjen.
Unnskyld, Shori.
Jeg vil oppløse organisasjonen.
FAMILIEN KATO
SHORI OG MIZUKI - TO ÅR SOM KJÆRESTER
MIZUKI OG SHORI
TAKK FOR AT DU TOK MEG MED PÅ DEN KJÆRE MOTORSYKKELEN DIN
Jeg er hjemme.
Hei.
-Så tidlig du er hjemme. -Ja, jeg tekstet deg jo.
Å, det så jeg ikke, beklager.
-Karri til middag? -Gjerne. Takk.
Mizuki.
Jeg har fått fri en dag til uken. Blir du med til foreldrene mine?
Jeg har jo ikke fått presentert deg for dem.
Ja. Det blir hyggelig.
Vi bør ta en prat om fremtiden vår også.
Jeg er enig.
Lenge siden sist.
Du har ikke endret deg det grann.
Han virker snill.
Men jeg er jo kjekkere enn ham.
Jeg er lei for det.
Ha et godt liv.
…minner om deg
Selv om du aldri kommer tilbake
Så nekter jeg å…
-Så sen du er. -Hei.
-Kaori, få noen sterke saker. -Skal bli.
Jeg lovte deg jo himmelen
Hvor ensom jeg enn måtte bli
Så nekter jeg å dø
Hvor ensom jeg enn måtte bli
Shori, har det skjedd noe?
Så nekter jeg å dø
Jeg var hos henne.
Hva?
Hun later til å ha kommet over meg.
Hun så godt ut.
Hun skal visst gifte seg.
-Er ikke det en lettelse? -Jo.
Og vet dere hva?
Den nye typen hennes er en fin fyr. Min rake motsetning.
Jeg er så glad.
Nå vil det gå bra med henne. Det er jeg trygg på.
Shori!
Du har jo ikke sett filmen min ennå.
Du har rett.
Jeg vil se den.
Den dølle yakusa-filmen din.
Sånn skal det låte!
Da drar vi dit med en gang.
-Akira, hent bilen. -Kom igjen.
Kom igjen.
-Du vil bli rørt. -Sikker på det?
Du, fjortis.
Nyt livet i fulle drag.
Hæ?
Har du noe sted du kan dra? Vil du bli med oss?
Sjef, hva er det du…
Hva er problemet? Det skader ikke om familien blir større.
Hva heter du?
Yamada.…
Masashi.
Nå? Er den ikke bra?
Den er grei nok.
Kom innom når du har innrettet deg.
Kom, vi går.
Klar til å dra?
Ja.
Det var takket være meg at yoga ble populært.
På an igjen.
Det er 30 år siden. Jeg var i reklamebransjen da.
Folk hadde dilla på trening på den tiden.
Nå når Shori er vekk, er det ingen som avbryter ham.
Det er sant.
-God morgen, Nana. -God morgen.
Hvor er han yakusaen?
Han har vandret videre til det hinsidige.
Nå fabler du bare.
Er det noe fra livet ditt som tynger deg ennå?
Har du noe uoppgjort?
Hva?
Det er trolig grunnen til at du er her.
Nå blir jeg redd. Er dette en slags sekt?
En sekt? Noe så uforskammet.
-Du, vil du spille inn en film med oss? -Æsj.
-Skal vi dra? -Ja.
Nana, slå deg ned.
OMKOMNE
Jeg gruer meg hver dag til å lese listen.
Mon tro hva som skjer med meg om Ryo er på listen en dag.
Ja.
Ville du vite mer om min bakgrunn?
Ja.
Jeg vil vite mer om deg før du vandrer videre til det hinsidige.
Jeg heter Minako Kawakami og er 35 år.
Jeg var journalist her i Hokuto TV og var alenemor for en sjuåring.
Ektemannen din, da?
Vi ble skilt like etter at Ryo ble født. Han likte ikke at jeg ville jobbe.
Så da ble jeg alene med Ryo.
Hvordan hadde du det i den verdenen?
-De levendes verden, mener du? -Ja.
Jeg vet ikke helt.
Jeg hadde det så hektisk på jobb og som mor.
Nå i ettertid fatter jeg ikke hvorfor jeg stresset sånn.
Hva ville du ha gjort om du kunne ha vendt tilbake?
Jeg skulle gjerne…
…tatt med Ryo på en ferietur.
For det fikk jeg aldri tatt ham med på.
Og…
…jeg vil si unnskyld til ham.
Mye i verden er reelt, men usynlig for oss.
Eksempelvis atomer, elektroner og elementærpartikler.
Vi opplever for eksempel verden i tre dimensjoner.
Fire dimensjoner, medregnet tid.
Forskeren Lisa Randall…
-Det vil ta helt av på nett. -Helt genialt.
Skal du legge det ut?
Hallo. Yasuko, lille venn.
Ikke kutt pulsåren sånn som Nana. Det er så teit.
Går det greit bak der?
-Ja. -Beklager.
Vi får se litt nærmere på begrepet "dimensjon".
Det defineres som et mål for fysisk størrelse.
Hva er så éndimensjonalt? Jo, en linje.
Her er desserten.
Hei.
Å, Nana.
Jeg skjønner at jeg er død, men…
Går det an for meg å drepe?
Jeg har lyst til å drepe noen.
Nana, da. Den type uttalelser kan innhente deg senere.
Vi som befinner oss i denne verden, kan ikke skade de levende.
Så teit.
Altså, dere er jo døde.
Hei!
Den smaker jo ingenting!
Hvor lenge må jeg bli værende i dette helvetet?
Nana.
Bli med oss, er du snill.
Jeg vil vise deg noe.
Hva da?
Stol på meg. Bare bli med.
Ålreit, av sted med oss.
Hæ? Hva er dette for noe?
Alle som har dødd og etterlatt seg noen de har kjær.
Vi drar ut på leting sammen.
Etter dem vi savner.
Etter dem vi savner…
Jeg vet ikke hva som tynger deg, men vi kan hjelpe deg om du vil.
Hei! Her borte!
Jeg er lei for det.
Jeg er veldig lei for det.
-Sykt kult! -Jeg har fått en melding!
Jeg…
Det er en jeg må si unnskyld til.
Her ser dere barnets ansikt. Dette er øyne, nese og munn.
Jeg ville se datteren min føde før jeg gikk bort.
Jeg er her fordi jeg stritter imot min skjebne.
Denne verdenen er jo nokså barmhjertig.
Det er jeg enig i.
Jeg har fått være sammen med dem en god stund nå.
Nå gir sorgen slipp.
Jeg har fått se at barna mine er sterke.
De er veldig sterke.
De hadde kanskje ikke trengt meg i utgangspunktet engang.
Iblant tenker jeg det.
Det er ikke sant.
DAG 32 - NAVNET HANS ER IKKE PÅ LISTEN PÅ TILFLUKTSSTEDETS OPPSLAGSTAVLE
Neimen, Michael, da!
Hvorfor sover du her? Du må til rommet ditt.
-Herr Tanaka, hjelp meg. -Skal bli.
Du må våkne.
Kom igjen, Michael.
Én, to, løft.
Ok, da går vi.
Han er stupfull.
Går det bra?
Ja. Jeg liker å skrive.
Men det er uklart hvordan dette skal ende.
Nå er det din tur. Fortell.
Hva? Nei. Jeg har ikke noe interessant å fortelle.
Du unnviker alle spørsmål som handler om deg.
Gjør jeg?
Jeg vil høre om ditt liv.
Minako.
Jeg fornemmer en journalistisk ånd.
Det stemmer.
Men…
Jeg kan vel saktens si det til deg.
Hvorfor jeg ikke kan vandre videre til det hinsidige.
Er dette din…
Ja.
Far er stri, du ser det vel på ham?
Jeg har bestandig vært svakelig så for meg…
Hans blotte væren var det skumleste jeg visste om.
Lunsjen din stinker.
Hæ? Plukker hun det opp?
Hva skal hun gjøre med det?
Spise det?
Så vemmelig.
Hun er ikke helt god.
-Hun sølte på meg. Æsj. -Går det greit, eller?
Nana.
Yasuko.
Yasuko, unnskyld!
Nana…
Hvorfor…
Nana…
Nana, hvorfor…
Yasuko, jeg er veldig lei for det.
Unnskyld, Yasuko.
Jeg er veldig lei for det.
Hvorfor… Nana.
Nana.
Jeg forlot knapt sengen.
Storbondens sønn var uegnet til kroppsarbeid…
Jeg hadde inntrykk av at far ikke anså meg som et fullverdig medlem av familien.
Jeg fikk vite hvor lenge jeg hadde igjen. Da tenkte jeg: "Hvorfor meg?"
Jeg lot det stadig vekk gå utover familien.
Jeg såret dem nok mye.
Jeg tror…
Det er nok derfor jeg står fast her.
Far har aldri lest en bok i sitt liv.
Men nå har han skrevet på en roman i årevis.
Den handler om meg.
Hadde jeg vært i live…
…ville han kanskje ikke skrevet en roman.
Eller ville han? Det forblir uvisst.
Men det gjorde meg glad.
For første gang ble jeg kjent med far.
AKIRA HEIET PÅ DEN NYFØDTE KALVEN
Men…
…jeg skulle gjerne visst dette før jeg døde.
Nana.
Så rotete du har det.
Beklager.
Hva skriver du på?
Jeg har notert ned alt som har skjedd siden jeg kom hit.
FØR DU VANDRER INN I DET HINSIDIGE (ARBEIDSTITTEL) KAP. 14
Noe i veien?
Det har seg sånn
at jeg sa unnskyld.
Men…
ingenting har endret seg.
Hvorfor ikke?
Jeg er sikker på at det du sier, én dag vil bli hørt.
Ikke vær redd.
Det er ikke et ordentlig svar.
Du kan låne den.
Ha det bra.
-God natt. -God natt.
Minako!
Minako! Han er i live!
Sønnen din er i live!
Han lever.
HOSHISUNA BARNEHJEM
Vi venter her ute.
Lærer, Ryo er febersyk igjen.
Det har gått en uke. Vi tar ham med til legen igjen i morgen.
Ja vel.
Mamma…
Ryo, du skal til legen i morgen, ok?
Jeg vil til mamma.
Det forstår jeg.
Vi skal nok finne moren din.
Ryo.
Jeg er lei for at jeg lot deg bli igjen helt alene.
Mamma…
Mamma.
Er du der?
Ja.
Jeg er her.
Jeg ville si unnskyld til deg.
Da jeg skulle hente deg på skolen, kom flodbølgen og rev meg med.
Unnskyld.
Mamma, vi skal vel dra hjem herfra sammen?
Skulle ønske det gikk.
Må jeg bli boende her for alltid?
Jeg er veldig lei for det.
Jeg skal passe på deg sånn at du ikke er alene. Ok?
Ok.
Mamma.
Kan du fortelle en godnatthistorie?
Ja.
Hvilken vil du høre?
Fortell om noe gøy du har gjort i det siste.
I den verdenen jeg er i nå,
hjelper alle hverandre sånn at hver enkelt finner sine kjære.
-Vi går i et slags opptog. -Så fantastisk.
De hjalp meg med å finne deg.
Jeg skjønner.
Da er det din tur til å hjelpe dem.
Ja.
Du har rett.
Herr Tanaka.
Ja?
Det er noe jeg har ugjort. Kan du hjelpe meg med det?
Om jeg er i stand til det, så.
Akira.
Ikke velt deg sånn i kjærlighetssorg.
Hva mener du? Jeg gjør ikke det.
Nei vel. Men Minako var jo lekker, da.
Hadde jeg vært yngre, ville jeg…
-Æsj! -Hva? Hvorfor sier du "æsj"?
Æsj!
Minako…
Jeg er tilbake.
Kom hit.
-Kaffe? -Ja takk, Kaori.
Michael.
Jeg har ikke fått takket deg ordentlig.
Takk skal du ha.
Gi deg. Du får meg til å rødme.
Filmen din.
Vi må lage den ferdig.
Hva?
Jeg blir her til det er gjort. Du vil vel at hun skal få se den?
Gi deg, da! Du får meg på gråten.
Ja vel! Da gjør jeg det. Jepp.
Denne filmen vil bli fabelaktig.
-Bli med, Nana. -Hæ? Glem det.
Nana, dette er obligatorisk.
Helt uaktuelt.
-Tanaka. -Ja.
Hent kameraet.
Skal bli!
Ålreit.
Vi går i gang.
-Kamera går. -Ok.
Første tagning.
Klar… start!
Femti år har gått.
Filmen er nesten ferdig.
Hovedpersonen Koga var revolusjonær og viet seg til studentopprøret.
Men han var redd for å bli pågrepet og dro til Tokyo da demonstrasjonen ble holdt.
Og forlot kjæresten.
Han flyktet. Den ynkelige tufsen.
Koga, vent!
Jeg er lei for det.
Jeg klarer ikke å starte en revolusjon.
Det trenger du ikke, heller.
Bare bli hos meg.
Vi ses igjen. Det lover jeg deg.
Så Koga sluttet å engasjere seg i studentopprøret.
Han stakk av til Tokyo.
Disse vil selge godt.
Maiko giftet seg med Sasaki.
Mens Koga ble arbeidsnarkoman.
Begge gikk videre i livet uten å dvele ved sin felles fortid.
Det hadde gått 50 år.
Så dro Koga tilbake til Okinawa.
Da mintes han brått den dagen som om det var i går.
Maiko…
Nå lever han seg inn.
Heter du Mitsuru Koga?
Og som ved et skjebnens lune…
…treffer Koga Maikos barnebarn.
Jeg?
Du kjenner bestemoren min, ikke sant?
Hæ?
Er du Maikos…
Kom og besøk henne, er du snill.
Bestemor har hatt så lyst til å treffe deg igjen.
Kutt.
Er du et vidunderbarn, eller?
Du var helt utrolig!
-Tommel opp! -Fantastisk!
Nana!
Det holder nå.
"Besøk henne, er du snill."
-Michael, slutt! -Han håner meg.
Jeg skjønner.
Du gikk bort før meg.
Koga!
Farvel!
Koga!
Nyt livet i fulle drag!
Koga!
Maiko?
Maiko!
Koga!
Maiko!
Michael!
-Nei. Vent, Michael. -Michael!
Michael! Hva er det som skjer?
Maiko!
Michael!
Maiko!
-Den må vises på det store lerretet. -Ja.
Hva er i veien?
Angående det…
Jeg ønsker å gi filmen til en person.
Men jeg blir så pinlig berørt av den slags.
Kan dere gjøre det for meg?
Hva? Du burde gjøre det selv.
Jeg vet det, men…
Michael.
Vi kan gjøre det sammen.
Jeg blir med deg.
Det er nokså fint, dette samholdet vårt, liksom.
Greit.
Da drar jeg dit.
-Er det mulig? Så mye folk det er. -Helt sprøtt.
Hei, folkens.
Det er noe jeg vil vise. Følg etter meg.
Denne vei.
Se her!
Ser dere?
Er det deg, Michael?
-Du er en kjent filmprodusent. -Spar meg for smiger.
-Så du løy ikke, altså. -Selvsagt ikke.
-Det trodde jeg du gjorde. -Vi også.
Se der.
Jøye meg.
FILM SKAL VÆRE FRIHET
Dette går på nervene løs. Jeg er elendig til sånt som dette.
Dette går bra. Vi venter på deg her ute.
-Jeg angrer. -Nei, nå har vi reist helt hit.
Men…
Koga? Er det deg?
Sasaki…
Hva skyldes dette? Det har jo gått så mange år.
Jeg vil si unnskyld til Maiko.
Kan jeg få treffe henne?
Kom inn.
Sasaki, når døde du?
For to år siden. Av kreft.
Jaha.
-Hva er det der? -Å, dette…
Det er den nye filmen min.
Den handler om meg, Maiko, og deg.
Selv i døden lager du film. Filmfantast.
Det stemmer.
Det er det eneste jeg kan.
Denne vei.
-Enn du? -Jeg blir her med ham til flyet letter.
-Nei, Richard! I går kveld… -Ja, i går sa vi mye rart…
Maiko, du har ikke endret deg det grann.
Hun har alltid vært fan av deg.
Men hun valgte jo deg.
Vet du hva?
Jeg tenker fortsatt på den tiden vi hadde sammen.
Vi klarte ikke å starte en revolusjon, men…
Vi var et fellesskap, det er jeg iallfall sikker på.
Maiko.
Unnskyld.
Jeg er lei for det.
Hei sann.
Gikk det bra.
Det gikk helt perfekt.
Ga du den ikke til henne?
Det slo meg at man ikke får sett slike filmer hjemme.
-Jeg venter til den kommer på DVD. -Den kommer neppe på DVD.
Nå vel, samma det. Det går bra. Skal vi dra hjem igjen?
Dere…
Kan vi ikke ha en filmvisning?
Så inviterer vi alle.
God idé.
Jeg skulle til å foreslå det selv.
-Sier du det? -Ja.
-Det gjør vi! -Ja.
Jepp! Det må vi gjøre.
Michael, vi er klar.
God kveld, alle sammen. Jeg heter Michael.
Jeg tvang vennene mine til å hjelpe meg med å lage filmen ferdig.
Filmen har en iboende kraft med potensial til å revolusjonere vår tid.
I tillegg mener jeg at den bygger bro mellom fortid og nåtid.
"Selv i døden lager du film."
En venn av meg sa det. Men det viktigste er å få det gjort.
Jeg håper…
dere vil like filmen.
Vel…
Jeg har en ny filmidé.
Enda en?
En selvbiografi.
Jeg vil lage en film om min tid her.
Michael, det der er jo min idé.
Da kan vi lage den sammen.
Den vil bli et mesterverk.
Dette kan jeg ikke tillate.
Ikke?
Minako.
-Går det bra? -Å, ja da.
Jeg har bare ikke tatt alt innover meg ennå.
Samme her.
Sant å si kjenner jeg også på en viss uro.
-Herr Tanaka. -Ja?
Hvordan er det i det hinsidige?
-Det får jeg ikke si. -Hæ?
Herr Tanaka er en slags bestyrer her.
Hvorfor har dere ikke sagt noe om det? Så skummelt.
Kom igjen, da. Si det.
Du får jo snart vite det.
Tanaka, du er så forretningsmessig.
Men vet du hva? Det var moro å lage filmen.
Ja, ikke sant?
Film er enestående.
Voksne folk som jobber som besatt mot et felles mål.
Det er fantastisk.
-Ja. -Ikke sant?
Nana.
Lag flere filmer, ok?
Bare bruk notatene på rommet mitt.
Stå på, Nana!
Hvorfor bare jeg?
Akira.
Resten overlater jeg til deg.
Noter ned hver minste detalj ved denne verdenen.
Stol på meg.
-Men vær på hogget. Nederlag er uaktuelt. -Hvem er motstanderen?
Vi må ta en skål.
En skål.
Skål!
-Skål. -Skål.
Det er mat igjen. Spis opp.
Nå spiser vi.
Får jeg litt av det der?
-Ta nå litt fritert kylling også. -Ok, én bit, takk.
-Vær så god. Er det nok? -Ja, takk.
Litt til….
…BØLGEBRUS OG EN FORLATT STRAND
Bank, bank.
Har alle lagt seg?
Ja. Michael plapret omsider seg selv i søvn.
For en energisk type.
-Her. -Takk.
Vil du fortsette å skrive?
Ja.
Jeg fortsetter nok inntil far har skrevet ferdig romanen.
Skjønner.
-Du må huske å skrive om meg. -Selvsagt.
Du blir hovedpersonen.
Nei, jeg vil bare ha en birolle.
Skulle gjerne hatt deg her…
…litt lenger.
Hvor kommer dette her fra?
Saken er vel…
Jeg liker deg.
-Hva er dette slags bekjennelser? -Ble det litt rart?
Ja.
Mon tro om det kunne endt annerledes hvis vi hadde møttes mens vi levde.
Det forblir vel uvisst.
Ja.
Akira.
Takk. Jeg har hatt det fint.
Jeg også.
Takk.
Kom igjen.
Ta imot.
-Pass på, bak deg. -Takk.
-Hvor skal denne hen? -Mellom der.
Den er grei.
Jøss, så mye folk.
Ryo.
-Det var lenge siden. -Ja.
-Vi har litt tid. Lyst på en kopp te? -Ja.
Så stor du er blitt.
Takk for at du kunne komme. Er det første gang du er i Tokyo?
Ja.
Det er så mye folk.
-Sammenlignet med det du er vant til, ja. -Ja.
Er du avgangselev neste år?
Ja.
Vet du hva du vil gjøre etterpå?
Jeg er ikke helt sikker.
Men jeg vurderer å følge i mors fotspor.
Kan du fortelle meg mer om mor?
Ja visst.
-Jeg gleder meg til å se filmen i dag. -Det bør du gjøre.
Nana!
Lenge siden sist.
Å, hei! Lenge siden sist.
Hallo.
Tommel opp!
Billett, takk.
-Den veien. -Sal 2, takk.
Vi ses.
God fornøyelse.
-Nervene melder seg, -Ja.
TIL MINNE OM "MICHAEL"