Descărcat de pe YTS.BZ
Site-ul oficial de filme YIFY: YTS.BZ
În secolul al XVI-lea, Creștinismul și Islamul
a luptat pentru controlul Mediteranei.
Corsarii arabi au capturat nave creștine
și i-a dus pe cei de la bord la Alger, unde au fost răscumpărați.
Aceasta este povestea a unuia dintre acei captivi.
CAPTIVUL
Unde ne duci?
- Tu mori aici! - Tu mori aici!
Creștini, morți aici!
Tu mori aici!
Tu fugi, eu tai capul.
Tu mori aici! Filip al II-lea nu se va apropia!
Vă rog!
Calma. Totul va fi bine.
- Nu ne vinde! Ai milă! - Nu se va întâmpla nimic.
Calmați-vă.
Măcar eliberează-mi copiii. Arată puțină compasiune!
Sfântul Oficiu. Foarte important.
O cruce? Asta cred eu despre crucea ta.
- Întoarceți-vă, nenorociți! - Ai milă! Vă rog!
Doar câte unul.
Alege-le, arată-le, și voi numi prețul.
Haide!
Treizeci de escudo.
Treizeci.
Douăzeci și cinci pentru el.
- Are 40 de ani. - Zece.
De ce ma insulti? am zis 40.
- Cât de mult pentru asta? - Treizeci.
- Ți-ai pierdut mințile? - E puternic.
Ridică-ți brațele. Amandoi!
Braț rupt.
- Eşti un prost? Și celălalt! - Braț rupt!
- Un braț șchiop. Îl vor ucide azi. - Are un braț șchiop. Nu-l bate.
Nu, Dorador. Stai departe de asta.
Braț rupt! Ai încercat să mă înșeli, ticălosule!
Așteaptă. Nu trebuie să te enervezi. Îți mai vând una.
Nu, te rog! Nu!
- Ioan al Austriei! - Ioan al Austriei?
O scrisoare, semnată de Ioan al Austriei, pentru serviciul meu la Lepanto.
Fratele lui Filip al II-lea.
De la curtea regală. De aceea părea cunoscut.
Acea scrisoare este de la fratele regelui nostru, intelegi?
Sunt un cavaler de arme! Foarte important!
La fel ca noi, domnilor de rang.
Și eu sunt un domn de rang! Sfântul Oficiu. Cer un tratament special!
Tăcere!
- Ia-le pe cele patru pentru mine. - Desigur.
Doar unul de persoană. Alegeți-le. Voi numi prețul. Haide.
Nu sunteți conștienți, Doamnelor Voastre?
Există așa ceva ca iadul pe pământ.
ALGER, 1575
Haide! Mişcare!
A fi un gentleman de rang
este atât o binecuvântare, cât și un blestem.
Mișcă-te, ticălosule.
Ca atare, am fost vânduți temutului pașă.
Mișcă-te.
Acolo, ne-au pus în cătușe.
Și ne-au închis până ce răscumpărarea noastră cea mai costisitoare ar putea fi plătită.
Bun venit.
Blanco de Paz, Sfântul Oficiu.
Ce sa întâmplat, părinte?
Capturat pe mare. Cel mai nefericit.
Blanco de Paz.
Acolo l-am întâlnit pe bărbat care avea să devină cel mai faimos captiv.
Și și-a întâlnit cel mai drag prieten, părintele Antonio de Sosa,
omul care scrie aceste cuvinte.
Eu.
Ai terminat deja?
Nu am întâlnit niciodată pe nimeni care putea citi atât de repede.
Când eram băiat, am citit...
chiar și hârtiile care împânzeau străzile.
La fel ca nepotul meu.
Părinte Sosa, pot să împrumut Garcilaso din nou de la tine?
Domnule Cervantes, v-am spus deja, ia orice vrei.
Și uită-te peste scrisul meu. Nici măcar eu nu înțeleg uneori.
Mişcare!
Haide!
La fântână!
Cine e?
Unul dintre francezi.
- S-a plâns de mâncare ieri. - Te implor!
Bietul nenorocit. Un altul făcut să servească drept exemplu.
Vă rog!
Este suficient!
- Lasă-l să plece! - Oprește-te, criminale!
Ce fac ei?
Tandu-i urechea.
Dreapta sau stânga?
Tăcere, cur!
- Nu te mai plâng! - Dreptul.
Și acum?
Hai acum, spune-mi detaliile.
A murit. I-au spart craniul.
Cu siguranță, tânăr stăpân, ai fost martor la mai rău decât asta.
Nu ai fost la Lepanto?
„Ucis doar pentru o farfurie cu mâncare”.
Asta încheie acest capitol.
Sper că „dracul” tău... va fi o capodopera, tata.
Va fi, cu binecuvântarea lui Dante.
Va fi.
Ce acum?
Stăm cu mâinile în brațe în timp ce ei bat și să ne omoare, zi după zi?
Nu atât de tare, sau vei ajunge ca francezul.
Nu-mi pasă! Acest lucru este prea mult pentru mine.
Atât de monstruoasă cruzime!
Atât de monstruos!
De ce sunt maurii așa?
Vino acum, Castañeda.
Am văzut nenumărate fapte rele făcute de creştinii din Castilia şi Extremadura.
Nu asta din nou.
Nu pot să cred le aperi mereu, Dorador.
Am fost martor la tortură la schela de executie...
Știu de ce îi apără.
Dorador s-a născut maur, dar a fost mai târziu adoptat de un membru al tribunalului.
Am neîncredere în el, Miguel.
El nu este unul dintre noi.
Ma refer doar la asta ce ne fac maurii aici,
le facem înapoi în Spania.
Așa este.
Noapte bună.
Te-am rugat să-mi transcrii notițele, nu le rescrie.
Iartă-mă, părinte.
M-am gândit că ar putea folosi niște lustruire.
Da, pot vedea asta.
Unde ai studiat?
Estudio de la Villa.
Cu López de Hoyos? Umanistul?
Și ai schimbat cărți cu sabie! De ce?
Dacă ai de gând să mă corectezi, măcar să faci asta cu o caligrafie bună.
Sunt mântuitorii!
Mântuitorii! Aici in sfarsit!
- Copii ai lui Dumnezeu! - Domnul să fie cu tine.
Luați niște mere.
Luați mere din ghiozdan!
Luați niște mere. Continuă. Pe rând!
Mulțumesc, părinte.
Următorul.
Miguel de Cervantes Cortinas din Alcalá de Henares.
Construcție medie, barbă plină, braţul şi mâna stângă mutilate.
O sută de escudo.
Este tot ce poate strânge familia lui, care nu este o sumă mică.
O sută!
Mai mult.
Foarte bine, 150.
Scuză-mă, părinte.
- Sunt încă 50 datorate consiliului. - Mă voi descurca cu ei.
- Iar începem. - O sută cincizeci.
Cinci sute!
Cinci sute? Ce este nebunia asta?
El este... cel mai... important.
scuza-ma...
O scrisoare de favoare... domn de rang.
Este doar un permis de absență.
- A semnat sute dintre ele. - Stai înapoi!
Nu. Este un permis de absență.
- Să mă întorc la tribunal. - În genunchi!
La Lepanto, cu greu am văzut bătălie! Eram un nou recrut!
Ce?
Un recrut.
Nu sunt cine crezi tu că sunt.
Ce este "recruta"? Ce?
Un recrut, un novice. El este lipsit de valoare.
Fără valoare.
- Tu, domnule de rang. - Nu, sunt un nimeni la tribunal!
Domn de rang!
Domn de rang.
Desigur, acum maurul se îndoiește de cuvintele lui.
Cinci sute!
Eu sunt un nimeni!
Lepanto!
Eu sunt un nimeni.
Vă rog.
Următorul.
Nicolás Díaz Benavides din Plasencia.
Domnul să fie cu tine.
Părinte, amintește-ți scrisoarea mea.
Desigur.
- Întoarce-te curând, părinte. - Anul viitor, ca întotdeauna.
Dumnezeu sa fie cu tine.
Văd totul clar ca ziua.
Nici măcar regele nu ne-a putut plăti răscumpărarea.
Toate pentru asocierea cu recrutul.
Nu este un nobil sau un domn de rang.
Am citit scrisoarea cu atenție. S-a menționat „infracțiunile trecute”.
Încă un an până se întorc, și a trecut un an de când am ajuns.
Ce ai vrea să facem? Abjure?
Nu, niciodată. Nu trebuie să abjurăm.
Nu știu dacă ai auzit că Dorador s-a născut maur...
Da, părinte. Desigur. Sunt bine conștient.
Nu m-am propus niciodată pentru răscumpărare.
Pentru ce?
Știu că nimeni nu o poate plăti pe a mea.
Ai nepotul tău, tată.
Călătorea cu mine când am fost capturați.
Nu am mai auzit de el de atunci.
- Îmi pare rău. - Îmi corecta scrisul.
Așa cum faci acum.
Ei bine, nu tocmai.
Miguel, ascultă.
Nu am întâlnit niciodată pe nimeni care o face la fel de bine ca tine.
Nici unul.
Acești domni s-ar putea să te privească acum,
dar tu vei fi un om de litere.
Vei vedea.
Cel puțin, ai putea fi scrib.
Cine poate spune? Poate chiar...
o secretară.
Suficient!
Allah este cel mai mare și există nicio putere sau putere decât cu Allah.
Allah este cel mai mare...
Abjurarea!
Trezeşte-te.
Allah este cel mai mare, si nu exista putere...
Trezeste-te! Ai dormit destul!
Allah este cel mai mare și există nicio putere sau putere decât cu Allah.
Allah este cel mai mare, si nu exista putere...
Stați nemișcați, toată lumea.
Allah este cel mai mare și există nicio putere sau putere decât cu Allah.
Paolo, ce faci?
Paolo, nu!
Aici!
Unul dintre italieni.
Vor permite acest lucru? Ruşine!
- Păcat! - Îmi cer iertare de la unicul Dumnezeu Allah.
Cel care trăiește mereu, cel care subzistă pe sine, iar înaintea lui, mă pocăiesc.
Ruşine!
Tu, liber.
Ruşine!
Al naibii de italian!
Cur!
Nu, Dorador!
ce faci?
- Aici! - Tăceți, nenorociți!
- Liniște! - Aici!
Nu o face. Scoală-te!
-Îmi cer iertare... - Nu abjurați! Vei merge în iad!
Dorador!
Vei fi blestemat în iad.
Tu, liber.
Adio.
- Pleacă cu tine, ticălosule! - Câinele tău!
Nu ne judeca.
Fiecare libertatea lui!
Nu ne judeca!
Necrezut.
Mă așteptam să fie mai puternic.
Dorador...
nu era unul dintre noi.
O să spun asta, trebuie să pleci de aici un om liber cu burta plină.
Cei care au abjurat se bucură de mese calde.
Vom vedea dacă maurii fă o masă din ele până la urmă.
Ei mănâncă totul aici. Chiar și câinii.
A continuat să se uite la acea fereastră.
Le mănâncă bune și fierbinți.
Și astfel s-a născut Captivul.
Văzând că nu mănâncă carne de porc...
Cei care abjură își câștigă libertatea dar sunt sortiţi să trăiască aici ca mauri.
Nu vor ajunge niciodată în Rai.
E bine deocamdată.
Ține-l bine ascuns.
Deci de ce abjură, părinte?
Acest oraș este mai depravat decât Babilonul însuși.
Corpuri pe jumătate goale pe străzi.
Tatuaje lascive.
Sărbătorile... se întind zile întregi.
Orgii, zi și noapte.
De aceea sunt naibii.
Amintiți-vă asta, domnilor.
vezi asta?
O mână cu o batistă, în acea fereastră.
nu vezi?
Aguilar, vino aici.
Nu, oprește-te.
Stai acolo.
Când ai venit, s-au ascuns. De parcă nu vor să aibă nimic de-a face cu tine.
Dar discutam despre abjurare.
domnilor.
Mâna... a intrat mereu înapoi.
Până când a venit cineva.
Un captiv.
Ce este asta, Miguel?
Aur?
- Este aur. - Cinci bucăţi.
Dar cine le-a aruncat? Și de ce la tine?
Captivul acela și prietenul său preot
a calculat că, convertit în monedă maură...
Ar fi de ajuns a cumpăra libertatea unui captiv.
Libertatea ta, Miguel.
Libertate, în sfârșit!
Și într-o manieră atât de simplă.
Gratuit.
Dar...
cine se ascundea dincolo de fereastra aceea?
Și a doua zi, chiar când era timpul pentru siesta...
„Stăpâne, eu sunt Zoraida, fiica pașei”.
„Sper că într-o zi poți să-l ierți pe tatăl meu.”
„Nu te-a întemnițat din răutate”.
„Pur și simplu nu știe cum altfel să-i tratezi pe creștini”.
Cum de știa ea castiliană?
„Îți știu limba
pentru că un sclav creştin m-a învățat când eram copil.”
„De asemenea, m-a învățat să nu suport rea față de oricine, fie creștin, maur,
Turc sau evreu.”
„Astfel, am îndrăznit să fur o parte din banii tatălui meu,
ca să-ți dau libertatea.”
„Atunci, du-te să cumperi înapoi ce...”
„Ceea ce nimeni nu ar fi trebuit să-ți ia!”
Bravo!
De fiecare dată când spunea acea poveste, toți își țineau respirația.
- Ce se întâmplă mai departe, Miguel? - Continuă!
- Restul e pentru o altă zi. - Spune-o din nou, atunci!
Domnilor!
am tot repetat aceeași poveste toată săptămâna.
Ar trebui să te taxez!
Cu siguranță este o capcană.
Ea îl va trăda.
În altă zi, părinte.
Ea a fost instruită de pașa.
Încă o zi.
— În altă zi. Asta spui mereu.
Îmbracă-te.
Pe aici.
Mişcare.
Așteaptă înăuntru.
Yusuf aduce acel fruct în fiecare dimineață.
Vechiul tău tovarăș, Dorador. Numele lui este Yusuf acum.
În genunchi, bătrâne!
Stii cine sunt?
Ești Hasan Pașa, stăpânul Algerului.
Cum mă numesc oamenii?
Venețianul.
M-am nascut in Venetia.
Crescut la Bologna.
Capturat în Croația de mauri.
Și convertit în Turcia.
Știi ce înseamnă asta?
Vorbesc cinci limbi.
De aceea înțeleg fiecare cuvânt pe care îl spui acolo jos.
De ce ai inventat acea poveste?
Cel despre fereastra mea.
Cel pentru care aplauda mereu.
nu stii?
Era să...
să feri de plictiseală, stăpâne.
Pot să-ți pun o întrebare, captiv?
Cu siguranță, domnul meu.
De ce i-a dat banii? Pentru ce?
Este destul de simplu.
Era îndrăgostită.
- A fost ea? - Într-adevăr.
Desigur.
Îndrăgostit nebunește.
Acum Muley se va întrerupe una din urechile tale.
- Care? Dreapta sau stânga? - Nu înțeleg.
- Dreapta sau stânga? - Ce am greșit?
O servitoare maură îndrăgostită cu un crestin pe care nu a cunoscut-o?!
Am auzit aceste povești sălbatice despre dragoste de o mie de ori și le urăsc.
Sper să mă surprinzi data viitoare.
Cel din stânga.
Nu, domnul meu, vă rog.
Nu! Dar nu m-ai lăsat să termin! Nu era cel pe care ea îl iubea!
Nu era el.
Ea a trimis un mesaj final.
„Stăpâne, odată ce ți-ai răscumpărat libertatea,
Vino în grădinile tatălui meu.”
Un creștin în grădinile pașei? Sigur glumesti.
Da. Adică nu, milord.
Pașa...
Pașa a fost cel mai generos om din Alger.
Și în zilele de sărbătoare, el își deschidea grădinile
tuturor.
Când s-au întâlnit în cele din urmă, el a întrebat-o aceeași întrebare pe care o puneți.
De ce m-ai salvat, doamna mea?
Ai crucea pe care ti-am dat-o?
Vreau să iei o navă și du-mă în Spania.
Îmi doresc să devin creștin.
Cum îndrăznești, ticălosule?
Cum îndrăznești?
Deci, ea era îndrăgostită de... Hristos?
De aceea l-a salvat pe captiv?
Ai spus să te surprind.
Mă îndoiesc de un creștin ar avea voie să cumpere o navă.
Dar știu de mauri care devin crestini.
Și a creștinilor care devin mauri.
Ca mine.
Ești liber până la apus.
Deschide-i portile.
Cu siguranță, pașa mea.
Tu de acolo!
- Nu. - Nu. Ești din Castilia, înțeleg?
Ca mine. Cap înăuntru. Te voi face mai prezentabil.
Nu am bani.
Domnule!
Sunt aici de 12 ani acum.
Doisprezece ani, tăind bărbi și acoperirea punctelor chelie.
Și de ce ați abjurat, domnule?
De ce ai abjurat?
Ei bine, nu sunt singurul. Străzile de aici sunt pline de străini.
Chiar și pașa însuși este unul.
Știu.
Când abjurați, este pentru că nu ai de ales.
Unul abjură să trăiască.
Și trăiește bine, pentru că aici, indiferent ce spun ei,
viata este foarte buna.
Tu de acolo! Spune-le să țină jos.
Frații mei, stabiliți-vă. Există un nou client aici.
Văd că slujești spiritele în frizeria ta.
Credeam că alcoolul este interzis pentru mauri.
Spirite în Alger?
Imposibil. Ei sunt doar în stare de spirit.
- Scuzați-mă, domnule. - Desigur.
Iertați-mă, frații mei. Am un client nou.
Ține-l jos! Hei!
O mireasă frumoasă.
Unde te duci, părinte?
- Să-l notez. - Da, am mai auzit despre asta.
Sunt multe frizerii de genul ăsta aici.
Ei servesc lichior, iar oamenii se adună acolo.
Bărbații așa.
„Bărbați”? Cei care se împărtășesc în păcatul de nepomenit?
- Mai degrabă aprinderea pentru rug. - Dar ei nu le execută aici.
Corsarii își fac defilarea băieților prin străzi fără rușine.
Cred că le numesc „slujitori”.
Cu siguranță pari bine informat.
Nu. Scuză-mă, tată. Am auzit doar despre asta.
Tinere, trebuie să fii precaut dacă pașa te cheamă din nou.
Se spune că și el este un deviant.
Și că are un harem plin de băieți picurând în ulei.
Este atroce.
E necinstitul acela, aducând apă pentru plantele lui.
Dorador!
Sau ar trebui să spun Yusuf?
Cum este viața de maur?
- Ți-au dat-o până acum? - Eu? Nu încă.
Dar ei te așteaptă, cu un ţăruş frumos şi gros.
Vrei să știi cum a ajuns să fie pașa?
Era un tânăr corect când l-au luat maurii,
și el a lăsat stăpânul său ai drumul lui cu el.
Nu știu dacă Hasan este un cocoș sau o găină, dar de un lucru sunt sigur,
el știe o afacere bună despre a spune povești.
Ce te face să spui asta?
A găsit problema cu a ta imediat.
Despre ce problema vorbesti?
Un creștin nu ar putea cumpăra niciodată o corabie în Alger.
Nu! El a spus adevărul.
Voi toți, în sferele voastre! Se culcă!
Castañeda.
Cine a spus că a cumpărat nava?
El nu a făcut-o.
Nu l-a cumpărat?
El a trimis un mesaj celorlalți prizonieri.
Trebuiau să găsească pe cineva care ar putea merge la familii
și convinge-i să predea banii de răscumpărare.
Cu banii, acea persoană va închiria o navă în Mallorca
asta ne va ridica pe șase...
...undeva de-a lungul coastei.
Și așa au făcut.
- Nu. - Șase prizonieri?
Faci să sune ușor, Miguel. Cine și-ar asuma o asemenea sarcină?
Dar stai. Cum au ieșit din închisoare?
Dă-mi puțin timp, pentru numele lui Dumnezeu.
- Dă-mi timp. - Nu...
Scuză-ne, părinte.
- Aici. - Nu. Nu acesta.
- Ce-i asta? ce faci? - Unde este cealaltă hartă?
Cel al întregului litoral.
Nu este asta?
Acesta este unul.
Vedea? El a luat notițe pe tot de ani de zile.
Părinte Sosa, Dumnezeu să vă binecuvânteze.
Ce complotezi, Miguel?
Ce complotați domnilor?
Părinte, ajută-ne.
Te implor.
Necrezut.
Necrezut. Cum poți fi atât de naiv?
Chiar crezi e posibil sa scapi de aici?
Cervantes știe să facă asta, părinte.
te asigur.
Nu ai familie, tată.
Familia mea este fără bani.
Este fie evadare, fie putregai aici.
Marea ta capodopera.
Marele tău „iad”.
Nepublicat.
Cea mai lentă, cea mai îngrozitoare moarte.
Asta așteaptă inevitabil creierul unei evadari.
- Nu întotdeauna. - Întotdeauna!
Aceasta nu este povestea ta, fiule.
Aceasta este viața reală.
Nu vreau să fac parte din asta.
Nu sunt cariere acolo?
O ascunzătoare bună, dar acolo vor fi muncitori în jur. Ne-ar prinde.
- Acestea arată ca niște pietre. - Există cuptoare de var la patru mile est.
Toate acestea aici.
- Prea departe de coastă. - Sunt pietre. Părinte, uite.
Ai desenat asta.
Da, sunt peșteri care s-au format de vânt și valuri.
- O avem. - Nu. Marea este foarte agitată acolo.
- Părinte. - Nava va avea probleme să se apropie.
Părinte, toți vom avea multe necazuri.
- Din Mallorca, ar fi doar două zile. - Dar, Miguel, chiar dacă am...
Chiar dacă am luat nava, cum ai scăpa?
Știu pe cine să mituiesc.
Tot ce am nevoie este un mic împrumut.
Pentru numele lui Dumnezeu.
Așteaptă!
Părinte, rugăciunea.
Este acum sau niciodată.
Dar, părinte...
nepotul meu.
Nu pot pleca până voi afla ce s-a întâmplat cu el.
Fie că a fost ucis, fie că a scăpat.
Nu pot pleca, Miguel.
Mă voi ruga pentru voi toți.
Să mergem.
El aduce caii.
Să mergem.
Pe panta aceea, acolo.
Repede, așa.
Voi aduce mâncare și apă în fiecare seară.
Nu te astepta la prea multe.
- Aici sunt 200. - Și cealaltă jumătate?
Când va veni.
- Asta nu a fost afacerea noastră. - Când sosește nava!
Nu am încredere în mauri.
Șapte nopți.
Barja urma să sosească în termen de șapte nopți.
Au trecut multe zile.
Săptămâni.
Și apoi a început să le spună fiecare poveste pe care o citise vreodată.
Și de multe ori se întorcea la poveștile pe care le spusese deja
și transformă-le în ceva nou.
Nu știu de ce și-a abandonat studiile.
Războiul nu este chemarea lui. Este povestire.
În acea scrisoare a lui, scria „iertare pentru ofensele trecute”.
- Trebuie să se fi întâmplat ceva grav. - Ştiu ce a fost.
Omul acesta, când era student...
După cum am spus, fața lui părea cunoscută.
S-a luptat într-un duel cu un maestru constructor în grădinile Alcázarului Regal.
Acum opt ani.
De unde știi asta, domnule bun?
Pentru că eu eram grădinarul.
În Madrid, am fost grădinarul regal.
Și l-am văzut pe Miguel ținând o sabie.
De ce s-au duelat?
S-a întâmplat că...
spunea maestrul constructor că tutorele lui Miguel, López de Hoyos,
nu mai puțin, îi dădea cursuri de scris
în schimbul... favoruri.
Nu!
L-au condamnat pe Miguel pentru rănirea unui domn de rang.
Zece ani în exil. Zece. Și trebuiau să-i taie mâna dreaptă.
Dar a fugit în Italia și a dispărut.
Până la Lepanto.
Și acolo, se pare, a fost răscumpărat.
Înțeleg.
Dar în luptă, a primit trei explozii la brațul stâng.
Iată-l.
Dreptatea divină.
Ei bine...
Pe cel care este fără păcat arunca prima piatra.
Nu-i așa, părinte? Dumnezeu sa fie cu tine.
Nu am înțeles ultima parte.
Acolo este.
Iată-l!
Hei! Aici!
Hei!
- Hei! - Aici!
- Hei! - Ne-au văzut!
- Se apropie! - Hei!
Da!
Aici! Hei!
Hei!
- Hei! - Trebuie să o aducem pe Zoraida!
Așa că patru dintre ei au plecat la palat.
doamna mea.
Nava a sosit.
Să mergem.
Unde e Aguilar?
Deși au promis a nu atinge nimic,
lăcomia i-a învins.
Eliberează-l!
- Tatăl meu nu ți-a făcut niciun rău! - Nu-l putem lăsa să alerteze paznicii. Nu!
Nu au avut de ales ci să-l ducă la corabie.
Ca ostatic.
- Ai de gând să-l lași acolo? - Voi continua altă zi.
- De necrezut. - Întotdeauna la fel.
- Măcar spune-ne dacă se termină bine. - Ce crezi?
- Nu are cum să se termine bine. - Încă o zi.
Știu. Am înțeles. Fiţi atenți.
Maurii au reușit să se îmbarce pe navă.
Apoi a izbucnit o mare bătălie între mauri şi creştini.
Creștinii au câștigat, iar maurii a sărit peste bord ca șobolanii.
Ce prostie!
Bună seara.
Prostii.
Este aceeași poveste veche.
Maurii sunt lași,
pe când creştinii sunt cei mai curajoși dintre toți.
Scutește-ne.
Sunt. Daca nu iti place, nu ar fi trebuit să devii maur.
Deci, să fiu maur mă face un laș?
Yusuf, chiar ți-ai schimbat numele să scapi de cătușele tale.
Castañeda!
S-ar putea să fiu un laș, dar tu?
Și cu mine cum rămâne?
- Ce? - Domnilor, e de ajuns.
Taci, tu!
Bucurați-vă de masă.
Ne vedem mâine.
Am avut dreptate să-i alungăm din Spania.
Maurii si evreii.
Aveam dreptate.
Bună dimineaţa.
Iartă-mă pentru noaptea trecută. Haide.
Iată-i!
Pe aici.
Ești iertat.
Cine se află în spatele asta?
Eram eu.
Nu te pot auzi.
eu.
- Mai tare! - Eu am fost!
Acum, vreau numele bărbatului care trebuia să ia nava.
El este cel care mi-a spus.
Te-a auzit când a dat peste ascunzătoarea ta.
Asta a fost ideea lui, nu-i așa?
El a fost creierul.
Nu era el.
Captiv.
Nu-i datorezi acestui preot.
Denunțați-l și vă voi cruța viața.
Moartea prin țeapă este cea mai rea tortură, crede-mă.
A fost el?
Era călugărul. Du-l pe rug.
Nu. Oprește-te.
Stop!
Domnul meu, eu...
A fost...
- Grădinarul tău. - Ce?
- Era planul lui. El a fost creierul. - Cum îndrăznești?!
Spune-i stăpânului tău care ne-a deschis porțile.
Ai urcat pe pereți!
Domnul meu, lasă-mă să reduc la tăcere acest câine.
- De ce îl acuzi acum? - Credeam că nu mă vei crede.
- Lasă-mă să-l omor! - Suficient!
Am luat barja, dar nu un singur vâslaș.
Planul a fost condamnat de la început.
domnilor,
Sunt în pace cu Dumnezeu.
Sunt pregătit. Îmi voi lua vina pentru toată lumea.
E moarte prin țeapă, părinte.
Niciodată nu va fi mai rău decât martiriul Domnului nostru.
Da, va fi.
Să te binecuvânteze, frate Juan Gil.
Mă voi ruga pentru tine în fiecare zi.
Nu.
tată.
Hasan nu are o fărâmă de dovezi împotriva ta.
Deloc.
Dacă stăm tari, nu ni se va întâmpla nimic.
Oricare dintre noi.
Ce vrei să spui?
Crezi că nimeni va trebui să plătească pentru asta?
Cineva o face mereu.
- Te asigur, nu va fi unul dintre ei. - Nu atât de tare, părinte.
Atunci scutește-mă de prostiile!
Unul dintre noi trebuie să se sacrifice, la naiba.
Nu-mi pasă dacă ești tu sau fraile Juan Gil, dar cineva trebuie să moară!
Cineva trebuie să moară, la naiba!
Nu vreau să mor!
Tocmai i-ai sărutat mâna, tată.
Cred că m-am clarificat, Cervantes.
- Tu. - Eu?
Nu. El este creierul.
Tu.
Știi ce te așteaptă?
Nu!
Continuă să te miști.
Captiv.
Slujitorul meu spune că minți.
Spui că minte.
Asta înseamnă unul dintre voi a mințit pașa.
Și acela mincinos va muri.
Chiar aici, tras în țeapă de viu.
Te voi întreba pentru ultima dată.
Cine era în spatele asta?
Era el, milord.
Îl jur.
Pe tatăl meu și pe mama mea.
jur pe Dumnezeu.
Ce simplu este asta pentru mine.
Ce simplu... este să te expun.
Crezi că scrisoarea lui Ioan al Austriei te va proteja mereu?
Ei bine, așa se întâmplă ca stiu exact ce scrie.
Citiți-o cu atenție, domnul meu,
și o să vă spun care au fost acele „infracțiuni din trecut”.
Spune-ne, de ce a trebuit să fugi din Madrid acum opt ani?
Vino acum, spune.
Spune-o.
- Un duel pe sodomie? - Nu stiu ce vrei sa spui.
Nu ești decât un ticălos.
Și un... deviant.
Un deviant!
Deviant!
Asta ești tu.
La rug.
Relaxează-te, domnul meu.
Sunt în Rai.
El crede că este în Paradis.
La țăruș!
Nu el.
L.
eu?
- Domnul meu, de ce? Nu! - Mișcă-te!
Nu!
Luați loc.
Ceai de pe malul Mării Negre.
L-ai încercat vreodată?
Ești într-adevăr îndrăzneț, captiv.
Nu am văzut pe nimeni să mintă atât de neruşinat.
Ai mințit pentru a-l salva pe preot si apoi sa te salvezi.
Și înainte de asta, ai mințit despre acea scrisoare fără valoare.
Te-ai ascuns și de toată lumea faptul că ai fugit în Italia.
Patria mea.
Cervantes, cel mai mare impostor pe care îl cunosc.
Dacă asta crezi despre mine, de ce nu ai cruțat viața grădinarului?
Prostul ăla te-a acuzat de sodomie,
ignorându-mi obiceiurile.
Și tu?
Vrei să știi de ce ti-am crutat viata?
Nu înțeleg. Ce vrea el?
Ți-am spus deja, părinte. Povești.
Mai multe povești.
Și așa Miguel a început să găsească povești pentru pașa.
„...intrat prin unul i-a arătat domnișoara”.
„Cum a făcut cavalerul uriaș Galaor? De mâna regelui Lisuarte”.
Și pentru fiecare poveste care a făcut plăcere pașa, pașa i-a promis...
o zi de libertate.
Și tot ce a văzut...
el povestea în fiecare seară.
Așa că am putea visa că suntem liberi.
Du-te! Haide!
Nu numai asta, dar mi-a aruncat un sărut!
Dar alții nu au fost atât de ușor de mulțumit.
„‘Mă voi duce unde mă trimiți’, a spus el.
"Și..."
Ai dreptate, milord.
Nu original.
Dar dacă ți-aș spune că Gandales l-a iubit atât de mult pe scutier...
pentru că de fapt era fiul lui?
Și văzând că va fi numit cavaler...
În regulă.
Dar Lepolemo?
Gata cu cărțile cavalerești. Se plictisește de povești sălbatice.
- Și spui poeziile lui Garcilaso... - Le știe pe de rost.
Și nu mai există povești cu vrăji magice.
- Desigur. - Sau copii secreti.
Desigur.
Lazarillo de Tormes.
Viața așa cum este cu adevărat, fără vrăji magice sau copii secreti.
Dar nu a fost interzis?
Nici un cuvânt către părintele Blanco.
„Chipul meu s-a întors spre cer,
ochii mei usor inchisi pentru a savura mai bine lichiorul,
simţi orbul era timpul să se răzbune”.
„Și cu toată puterea lui,
ridică acel dulce totuși ulcior amar cu ambele mâini
si las-o sa cada pe gura mea, folosind toată puterea lui”.
„Deci săracul de mine...
care nu bănuia nimic,
simțea că cerul și tot în ele se prăbușise asupra mea”.
„Lovitura a fost așa că simțurile mele m-au părăsit”.
"Și..."
„Și ulciorul a coborât cu atâta forță, cioburile mi s-au înfipt în față,
tăindu-l în multe locuri”.
"Și..."
„Și mi-a rupt dinții, care mi-a lipsit...
din ziua aceea.”
Ia orice vrei.
- Grozav! - Vino acum. Sunt destule pentru toată lumea.
Astăzi a râs.
L-am făcut să râdă.
Ce i-ai citit?
Laza... La...
La...
Iliada.
Iliada?
Ce e atât de amuzant la Iliada?
Ei bine... poate a fost vinul.
- A băut mult. - El bea?
Și pașa?
- Da. - Ce rușinos.
Aici este interzis.
Desigur că este.
Măcar există un lucru Maurii nu pot face ceea ce pot face creștinii.
Te-am auzit, Miguel.
Ai de gând să îngenunchezi înaintea Fecioarei Maria chiar acum
și cere iertare.
Ce?
M-ai auzit. Continuă.
ce am spus?
L-ai jignit pe Domnul.
Și îl jignești de fiecare dată când ne spui
despre lucrurile indecente pe care le vezi pe străzi de parcă ar fi minuni.
Îl jignesc pe Dumnezeu?
- Ei bine, asta e ceva. - Calmează-te.
- Tu ești cel care îl jignește pe Dumnezeu, Părinte. - Miguel.
În fiecare zi.
- Nu-mi vorbi așa. - În fiecare zi!
- Indiferent. - Indiferent?
Și zvonuri.
Ca o cîrgă care se amestecă.
În loc să te ocupi de treaba ta și lăsându-ne în pace.
- Treaba mea este să vă veghez asupra sufletelor. - „Vezi”?
Vezi peste noi?
Ai grijă doar de tine! Te!
Părinte, ai vrut să-l acuze pe fratele Juan Gil.
Ce vrei să spui?
Da. Părinte, suntem martori la asta.
Beltrán, stai departe de asta.
- Ai spus că cineva trebuie să moară. - Beltrán!
Ar trebui să cauți iertare pentru propriile tale păcate, Părinte.
Ai multe.
Îi întoarce împotriva mea.
Toate. Este suficient!
Nu este nevoie de sânge rău. Voi vorbi cu el.
Cine ar fi crezut? Un lup în haine de oaie!
Acum crede că deține curtea.
El are protecția pașa, până la urmă.
Și mă întreb ce se întâmplă acolo pentru ca cei doi să fi devenit
atât de prietenos.
Se pare că dorești să-l vezi.
Din toată inima mea.
Doamnă, promit că când ajungem în Spania, va fi tratat bine.
Apoi captivul a explicat lui Zoraida de ce ar trebui să-l creadă.
Ce a spus?
"Te iubesc."
Încă de la acea scrisoare nobilă.
Și cu atât mai mult când m-am uitat în ochii tăi.
„Reflexia sufletului”.
Iartă-mă, doamnă.
Așa că s-a îndrăgostit de ea.
E mai credibil, dar mai are nevoie de un final bun.
Nu ai putut rezista vechiului truc.
Ce truc?
Îmbrăcați poveștile cu miere pentru a agita inimile oamenilor.
Dar ce știți voi, poeții, despre dragoste?
Ce știi despre iubire?
Dragostea nu există.
Trebuie să existe dragoste în această lume.
- Dumnezeu nu ar permite o lume... - Doamne? Ce Dumnezeu?
Cervantes, fii sincer.
Știu în adâncul sufletului esti la fel de necredincios ca si mine.
Un maur mi-a ucis mama în fața mea.
În timp ce mă rugam.
Mai târziu, am făcut același lucru și cu alții.
Sau mai rău.
Așa este calea lumii.
Fără dragoste în lume...
ce ne mai ramane?
Plăceri.
Asta îmi tot spun.
- Micile plăceri. - Micile plăceri.
Soarele dimineții.
Stelele noaptea.
O sărbătoare bună.
Poveștile tale, când sunt bune.
Acest hamam.
Plăcerea copulării.
Da, ai auzit bine.
eu nu...
Nu trebuie să vă faceți griji.
Am slujitorii mei pentru asta.
nu simt nicio dorință pentru un captiv slăbănog cu un braț șchiop.
Când ai de gând să devii maur?
Ce vrei să spui?
Uită-te la mine. Înapoi la Madrid, eram sărac ca un șobolan.
A trebuit să-mi plec capul ori de câte ori trecea un nobil.
Dar aici, eu sunt stăpân și stăpân a celei mai renumite frizerii.
Numiți asta frizerie?
Un toast pentru abjurare.
Nu, sunt deja beat.
Beat? Ești doar bine dispus.
Foarte bine.
- La abjurare. - La abjurare.
Un lucru.
Vreau să propun altceva.
Ce zici de... ai reveni la creștinism?
Și ne evadăm în Spania.
ti-am spus, nu mai e nimic pentru mine acolo.
- Mă îndoiesc de asta. - Este adevărul.
Librăriile. Nu am găsit nici unul aici.
Librării?
Nu pot citi și nici nu am nevoie.
Înțeleg. Și cum rămâne cu piesele de teatru în piețele publice?
Toți oamenii aceia care râd.
Toți împreună.
Aplauzele.
Asta e interzis aici, Abderramán.
- Păpușirii. - Nu.
nu ma bucur tot acel teatru și spectacol.
Foarte bine.
Morile de vânt.
În La Mancha.
Văruit în alb, strălucitor.
Pânzele lor...
scârțâind în vânt.
De parcă ar fi uriași...
salut pe toți cei care trec pe acolo.
Chiar dacă sunt la fel de săraci ca șobolanii.
știi... ce îmi lipsește cu adevărat la Spania?
Ce?
numele meu.
Alonso.
Bună seara.
Arăți ca un maur.
Îmi pare rău. Îmi pare rău.
Ce s-a întâmplat?
Unde este Beltrán?
Când paznicul a deschis porțile pentru tine în această dimineață, le-a lăsat deschise.
Beltrán a încercat să fugă.
I-au tăiat jumătate de ureche.
Multumesc.
Acum îl vei mânca.
Haide, mănâncă.
Mănâncă-l și îți voi cruța viața.
Acest lucru îl va ajuta să coboare mai ușor.
Taie gâtul acestui câine.
Nu, te rog! Am făcut ce mi-ai cerut!
- Omoară-l. - Te implor, te rog!
Nu, nu...
În timp ce erai acolo, distrându-te, aparent.
Desigur.
Este liber să meargă după bunul plac.
- Din moment ce este un prieten al pașei... - Ajunge, părinte.
Ține-ți limba!
- Toată lumea se uita la mine... - Miguel.
- De parcă eu sunt de vină pentru ceea ce face Hasan. - Ascultă-mă, Miguel.
- Nu! Cum e vina mea? - O vor uita în timp.
- Dar ai grijă de părintele Blanco. - Știu, este verde de invidie.
Și el este gelos.
Este clar de văzut.
Cel mai bine ar fi să țină în gardă.
Asta...
Acel deviant.
Ți-a tocit vinul, fiule?
Blanco de Paz este comisar al Sfântului Oficiu al Inchiziţiei.
Acum, dacă nu te superi, lasa-ma la treaba mea.
Știu că erați prieteni.
- Ai vrut să-l iert? - A fost necesar?
- Atâta durere și umilință? - Crezi că am făcut-o din plăcere?
Dacă nu se tem de pașa, vor scăpa.
Și sultanul va veni cu greu asupra mea.
Nu vezi situația mea?
- De ce să nu-i dai afară din când în când? - Lasă-i afară?!
Străzile din Alger sunt pline de creștini.
Stăpânii lor le permit. Așa cum îmi permiteți.
Pentru că ei servesc în atelierele pentru ei.
Dar captivii mei sunt nobili.
Ce aptitudini au?
Noaptea, se gândea cele mai bune idei ale lui.
Și în noaptea aceea, a venit cu cel mai bun dintre toate.
Și cel mai rău al lui.
Treizeci de nume.
În fiecare zi, voi citi o listă diferită,
așa că veți avea cu toții posibilitatea de a lucra afară.
O oportunitate? Să trebuiască să învețe o meserie?
M-am născut nobil, nu muncitor.
Suntem domni de rang!
- Este înjositor! - Nu lucrez cu mâinile mele!
În fiecare zi,
fiecare oră pe care o petreci în afara acestei închisori, vei fi liber de abuz.
Viața este acolo, domnilor.
Nu aici.
Treaba mea este să salvez suflete.
Nu transporta pietre.
Foarte bine.
Toți cei care sunt în favoarea, ridicați mâinile.
eu!
Aici.
E o glumă bună.
Pot să întreb ce meserie ai de gând să faci, părinte?
Orice, atâta timp cât îmi pot găsi nepotul.
Orice atâta timp cât putem obține putin aer curat.
Hai, domnilor!
Vino acum!
Mută-te afară!
Din acea zi înainte, captivii pașei a ajuns să fie cunoscuți drept „oamenii lui Cervantes”.
M-am descurcat destul de bine în noua mea meserie, dar în zilele în care am fost plecat,
Blanco de Paz ar sta la biroul meu, sau cel puțin așa mi s-a spus,
denunțarea lucrurilor rele și rele.
PRIVIND MIGUEL DE CERVANTES
Câștigurile de astăzi, domnul meu.
Și povestea de azi?
Am crezut că mergi să ne omoare pe toți trei în ziua aceea.
Toți râdeam...
- N-am crezut niciodată că vei râde. - Mă faci să râd.
Mă distrezi.
Mă faci și mai bogat decât sunt.
Ce vrei de la mine?
- Nimic. - Nu, nu cred asta.
Ești viclean și ambițios.
Dar nu te pot elibera.
Nu pot.
Nu am întâlnit niciodată pe nimeni cu talentul tău, Miguel.
Crede-ma. Nici unul.
Talent?
Pentru ce? Scăpări?
Pentru a spune povești.
Ar trebui să-l notați pe cel pe care l-ați început.
Povestea captivului. Și în timp ce ești la asta, termină-l.
Cine din acest oraș ar citi-o?
Aş.
l-as citi.
Miguel.
Dacă ai abjurat, Te-aș putea ajuta să te ridici în vârf.
Așa cum am făcut.
Gândește-te la asta. Fiind un pașa.
Sunt serios.
Paşă. Ce vrei tu.
Orice dorești ți.
Tremurați.
Este pentru că mă dorești... sau te temi de mine?
Micile plăceri.
Spui povești bune, nu?
te respect.
Nici un cuvânt din asta pentru nimeni.
Dacă Blanco află...
știi de ce m-am luptat în acel duel la Madrid?
Ce au spus oamenii despre mine...
si profesorul meu?
Vrei să te mărturisești?
Nu, dar nu a fost așa. nu am...
Nu ce?
Hai, du-te la culcare.
Miguel.
fiule.
Toți suntem păcătoși aici.
- Ce faci? - E nepotul meu.
- Nu, părinte, să ne întoarcem la linie. - Bernardo!
- Trebuie să ne întoarcem. - Trebuie să-l urmăresc.
Poate că nu este el. A trecut mult timp.
- Îl voi pierde! - Vino cu mine, te rog.
Miguel, el este fiul meu.
Vom merge mai târziu.
Știu unde îl putem găsi. Să revenim la linie.
Acolo.
Vino aici!
- Ce se întâmplă? - Acesta este fiul lui.
Continuați să jucați. Dans.
Nu, fiule. Bernardo!
- Te iert. ma auzi? - Vă rog.
- Nu vreau probleme în magazinul meu! - Te iert!
- Bernardo! - Miguel, ia-l.
- Te iert! - Ia-l!
Te iert! Vă rog!
Este o pedeapsă pentru păcatele mele.
Domnul m-a pedepsit.
tată.
Luați în considerare așa.
Aici, fiind un minion nu este privit cu dispreț.
Bernardo încă poate prospera.
Despre ce vorbești, ticălosule?
Vezi totul de parcă ai fi unul dintre ei.
Nu, părinte. Eu sunt creștin.
Un creștin care este prieten cu mauri si minioni?
Prieten cu pașa?
- Ascultă la mine. - Suficient. Nu am răbdare.
- Am un plan. - Nu! am terminat cu tine.
Părinte, te rog! Este important!
Miguel.
Miguel, dormi?
Ce vrei, părinte?
Din toți banii pe care îi aduci, cât furi de la pașa?
- Plănuiești ceva? - Lasă-mă să dorm.
Asculta. Dacă mă iei cu tine, te voi rasplati.
În Spania. Ai cuvântul meu.
- Ia-mă cu tine, Miguel. - Vezi aici, părinte.
Dacă aș plănui o evadare, ai fi ultimul care va afla.
Te-am avertizat să păstrezi distanța.
Du-te înapoi în pat.
Raportul.
Ce raport?
Știu că scrii un raport pentru Sfântul Oficiu.
Pe mine.
O fregata cu zece bănci.
Trei captivi per vâslă fac 30.
Un catarg de 13 picioare.
Acolo s-au dus banii.
Un creștin nu putea comisionare o astfel de navă în Alger.
- Dacă un maur nu a vrut să... - Părinte.
În câteva zile, grupul care iese la muncă va scăpa cu mine.
I-am informat în secret.
Acum am nevoie doar de un preot.
Pentru a ne mângâia sufletele în timpul călătoriei.
Ceea ce va fi dificil.
Ne ajuți, părinte?
Nu vreau mai mulți dușmani, Miguel.
Nici eu.
Captivi, în stradă! Toată lumea afară!
Hai, domnilor!
Miguel?
- Nu va fi azi, nu-i așa? - Ce vrei să spui?
- Nu te-am sunat. - Trebuie să fiu pregătit.
- Calmează-te. - Când?
- Poimâine. - Poimâine.
Multumesc.
Când?
poimâine, milord.
A spus-o el însuși.
De aceea am vrut să te avertizez imediat.
El nu ți-a fost niciodată loial.
El nu este cine pretinde a fi.
Ce vrei să spui?
Nu a fost niciodată prietenul tău.
Dar dacă te uiți cu atenție...
vei vedea că alții dintre noi sunt dispuși.
Dorind să... accepte viața
pe care i-ai oferit cu atâta generozitate.
Hammamul tău.
Băieții cu pielea unsă.
Domnul meu, nimic nu m-ar onora mai mult decât să fii prietenul tău.
Vei fi răsplătit.
Adu-l înapoi în viață.
Multumesc.
Bastard.
Blanco, nenorocitul ăla.
Mulțumesc că m-ai avertizat.
Muley?
De ce ai făcut-o?
Eu... refuz să te trag în țeapă.
Allah să fie cu voi.
Unii dintre noi încă mai pot scăpa.
Castañeda, Aguilar, Frías și De Luca.
Sunt în ateliere.
Nu. Mă duc să-i aduc.
Tu stai aici.
Haide! Toată lumea afară!
Suntem după Miguel de Cervantes, cu bratul rupt.
Suntem după Miguel de Cervantes!
Oricine îl ascunde va fi pedepsit cu moartea!
Ai fost avertizat!
Îl căutăm pe Miguel de Cervantes!
Patru dintre voi vă veți ascunde în cală, vâslit până când ești de pe mal.
Apoi este până la vânt, dar vela are o dimensiune bună.
Abderramán, vei rămâne pe punte, la cârmă.
Alonso. Acum e Alonso.
Unde vei merge acum?
- Leagă-mi mâinile. - Ce?
- Mă voi preda. - Nu vom merge fără tine.
Nu-l voi lăsa pe Blanco continuă să ne trădezi prietenii.
esti suparat? Hasan te va distruge.
Voi găsi o cale.
Haide!
Miguel are întotdeauna un plan.
Sper să te văd în La Mancha, prietene.
În frizeria mea.
Valoriți mai mult decât noi toți.
domnilor...
Fugi!
Cel cu bratul rupt. El este.
Nu toată lumea a strigat și l-au batjocorit.
Din moment ce, după aproape cinci ani în Alger,
„cel cu brațul rupt,” cum îl numeau ei,
era deja un prieten pentru mulți.
De ce nu bătrânul preot? Sosa.
Cineva din curte, Miguel.
Trebuie să-l ucid pe unul dintre ei.
Mintea...
era frizerul.
Abderramán.
Cel care a scăpat.
Într-adevăr?
Blanco de Paz!
Pașa vă mulțumește.
I-a dat ulei.
Știi ce spun oamenii la Constantinopol?
Că sunt prizonierul unui prizonier.
Că un captiv mă ține sub vraja lui.
Dă-mi un nume, Miguel.
Miguel de Cervantes.
Am fost în spatele ei.
- Ascultă la mine. - Întotdeauna am fost eu.
Ascultă bine!
- Am fost eu tot timpul. - Miguel.
Ai putea să le ai pe toate aici.
Ai văzut-o singur.
Indiferent de strămoși sau de dorințele tale.
Tot.
Dar trebuie să mă ajuți.
În sfârșit am un final.
Nu este momentul, Miguel.
Lasă-mă să ți-o spun.
Domnul meu, vă implor.
Zoraida!
De ce ai trăda tatăl tău așa?
Zoraida, fiica mea.
Îți trădezi tatăl.
Ingrată, fiică ticăloasă. Să fii blestemat pentru veșnicie.
Prinde-l. Haide.
Și chiar atunci...
Zoraida, te iert, fiică!
Dar întoarce-te la mine! Te iert!
Nu înțeleg.
L-au întors pe pașa în țara lui.
Nu înțeleg acest final tragic.
Tatăl și fiica și-au ales propriile soarte.
Erau diferiti.
Va fi spânzurătoarea.
Astfel, te voi scuti de chin.
Așteaptă.
O clipă. De dragul milei.
Și acum trebuie să întreb pentru iertarea ta, fiule.
Pe picioarele tale.
Micile plăceri.
Suficient!
Eliberează frânghia.
El este încă în viață!
Micile plăceri.
- În fiecare an, aduce mai puține ghiozdane. - De data asta nu ne vom duce acasă.
Nici anul acesta nu vom pleca.
Nimeni nu se mai asociază cu el.
Toți știu ce a făcut.
Unde este Cervantes?
A fost închis acolo de peste patru luni.
Se spune că nu a rostit nici măcar un cuvânt.
Poate din cauza spânzurării
sau pentru că durerea îl omoară.
Pașa se întoarce la Constantinopol.
Îl va lua pe Miguel cu el.
Știți ce se întâmplă la Constantinopol.
Cine merge acolo nu se întoarce niciodată.
Asta este.
Acesta este cu adevărat sfârșitul pentru Miguel.
Uită-te la asta, părinte.
De ce ești atât de hotărât să-l salvez pe Cervantes?
scrisoarea lui Ioan al Austriei a fost doar un permis fără valoare.
Cervantes este un nimeni.
Știu că este un nimeni, milord.
Dar nu am văzut niciodată pe cineva luptă pentru libertatea lui așa cum o are.
Și asta cu adevărat valorează 500 de escudo.
Libertatea lui?
Uneori mă întreb dacă captivii pe care voi, domnilor, salvați sunteți cu adevărat liberi.
Domnul meu.
Iată documentul pe care l-ai semnat însuți.
Cinci sute de escudi.
În aur.
Aici scrie 500 de escudo de aur, plătit în aur.
Dar asta este doar o formalitate, milord.
Știi foarte bine nu se plătește niciodată în aur.
Foarte bine. Acordă-mi două zile.
Două zile?
Nava mea pleacă astăzi, înainte de apus.
Bani pentru aur!
- Răscumpărare! - Aur, te rog!
Aur pentru răscumpărare pe Miguel de Cervantes!
Miguel de Cervantes, braț mutilat!
Cu brațul rupt.
Miguel de Cervantes, braț rupt!
Braț rupt.
Asta e corect!
Miguel de Cervantes!
Vei locui în casa mea.
Ca egalul meu.
A citi, a scrie...
Fă cum vrei.
Chiar dacă nu abjurați.
Ai cuvântul meu.
Miguel, uită-te la mine.
Uită-te la mine.
Dacă îi îndepărtezi pe călugări,
Îți voi acorda libertatea.
Vei fi... liber cu mine.
Da?
Cu adevărat liber.
- Mulţumesc. - Îți dau mai mult.
- Aur pentru bărbatul cu brațul rupt! - Să vă binecuvânteze.
Aur pentru răscumpărare omul cu bratul rupt!
Aur... plătit în aur.
A mai rămas o singură cerință.
Nu poate fi.
Ce este, domnul meu?
Captiv!
Dacă captivul dorește să plece, el trebuie să spună asta.
Dar asta nu este o cerință. Când am întrebat vreodată?
Nu este o cerință în pământul tău, unde preoții fac poporul la tăcere!
Vorbi.
Miguel?
- Este clar. - Da.
vreau sa plec.
vreau...
Vreau ca compatrioții mei să-mi citească opera.
Toți oamenii.
Nu doar tu, milord.
La revedere, captiv.
19 SEPTEMBRIE 1580
Trebuie să părăsești locul ăsta, tată.
Nu contează ce.
Încă nu am terminat manuscrisul.
După cum știți, Vreau să includ toate detaliile.
După aceea, poate... voi încerca să evadez.
Răscumpărători!
Dragul meu frate,
înainte să pleci în Spania, Simt că trebuie să-ți dau asta.
S-a dovedit că nu era raportul că Blanco de Paz a ars
dar un fals.
Sunt sigur că Consiliul Sfântului Oficiu
va lua notă bună.
Ca măsură de precauție, 12 dintre noi am semnat un alt document, părinte.
În acești cinci ani, Miguel de Cervantes
a fost întotdeauna o persoană onorabilă și un creștin exemplar.
Jurăm!
Jurăm.
Voi lua cu placere ambele documente cu mine ca să poată fi studiate.
Mulțumesc, părinte Blanco.
Nu știu dacă toate acestea le scriu aici va vedea vreodată lumina zilei.
Poate doar câteva părți sau nimic nu va fi.
Dar am încredere că într-o zi cineva va ști
a omului care ne-a spus povești grozave, și cea mai mare poveste dintre toate, a lui.
Sosa a evadat în Spania doi ani mai târziu.
Paternitatea lui secretă a provocat un scandal religios,
pentru care a fost închis iar ulterior iertat.
Blanco a fost eliberat 12 ani mai târziu.
Acuzațiile pe care le-a făcut împotriva lui Cervantes pentru „lucruri rele și urât”
nu a apărut niciodată.
Odată liber, Cervantes a continuat să scrie până la moartea sa la 68 de ani.
Don Quijote din La Mancha al său
a devenit cel mai citit roman din toate timpurile.
CAPTIVUL
Traducere subtitrare de: Meredith Cannella