Volala jsem jí už pětkrát,
ale pořád to nebere. Mrkneš na ni?
-Jo, brnknu ti. -Dobře.
Haló?
April?
Bože můj.
April?
April!
Sakra!
April? Jseš tady?
-Kite? Kite! -Sakra!
-Díkybohu, že jsi tady! -Už je to dobrý!
-Není ti nic? -Jsou pryč?
Kdo? Co se stalo? Už je to dobrý.
Jsem tady. Co se stalo?
Všechno je pryč.
-Co myslíš tím „všechno“? -Nic tu nezbylo.
-Co se stalo? -Vykradli nás. Všechno je pryč.
-Cože? -Nic tu nezbylo.
-A co April? -To je Kit?
Počkej! Co se stalo?
Jí nic není, ale ti chlapi vybílili celý dům.
-Ji a Joela zamkli. -Co ukradli?
Vzali jim mobily, ale zdaj se v pohodě.
Panebože.
Tak jo, vracíme se.
Dexie?
-No tak, vzbuď se. -Co je?
Musíme se vrátit do Londýna, broučku.
Ne, já spím.
Já vím, ale musíme za April.
Přece neukradli úplně všechno?
Vezmeme ti věci a půjdeme do auta.
Tak šup.
Celá zabezpečovačka selhala!
V osm přestala posílat video.
Zabezpečení máte skvělé, ale jen pokud funguje wi-fi.
Jak mohli odnést úplně všechno?
Vypnuli to?
Nejspíš dům sledovali týdny.
Byla jsem u sousedů.
Mají kameru na dveřích, všechno nahrála.
Bylo jich tolik.
Jak to dokázali?
Měli nás na mušce.
Proč?
Kdo jsou ti stěhováci? Co je to za lidi?
-No tak, Jamie! -Co je? Co nemám dělat?
Rád bych věděl, jak ty zloděje, co nás ožebračili, chytěj!
Obě děti jsou v autě.
Díky.
Jdeme.
Potřebujeme výpověď vaší dcery.
Cože, teď? Jsou tři ráno.
Chlapi v kuklách ji zamkli v koupelně.
Myslela si, že umře.
Přijde zítra.
Proč tady nechali mrtvýho hada?
Může to být jejich podpis?
Kam půjdeš?
Zůstanu u Kate.
Seženeme ti auto.
Nemůžu tomu celýmu uvěřit.
Já vím.
Je to příšerný.
A tys taky přišel o všechno.
Na tom vůbec nesejde.
Musím odjet.
Potřebujeme pasy.
ZLOVOLNÉ ÚMYSLY
A co škola?
Tejden školy ti neuteče.
Měkoučko?
Jo?
Můžeme nechat rozsvíceno?
Jasně.
Budeme hned vedle.
Chci svýho medvídka.
Já vím.
Mrzí mě, že ti ho vzali.
Koupíme ti novýho.
-Vážně? -Jasně.
Zejtra ti na letišti koupíme fakt velkýho medvěda.
-Jo. -Jo.
-Dobrou. -Jo.
Dobrou noc.
Vrátěj se?
Ti zloději?
Ale ne!
Táta zařídí mnohem lepší ochranu.
Stejně se nemaj pro co vracet.
Dobrou.
Co se nám to do prdele děje?
April je hrozně vystrašená.
Lhala nám.
-Proč to říkáš? -Říkala, že bude s Miou.
Nebyla, místo toho byla s Joelem.
A to je teď tak důležitý?
Nic o tom klukovi nevíme.
Co je nám po něm? Máme dvě traumatizovaný vlastní děti!
Jo! A přesně proto je teď nechci brát do Řecka.
Ale kde budou bydlet? Tady snad?
-Ne. Na chatě. -Ne! Na Mnohost nepojedu…
Nesnáším to tam!
Slyšíš to? Jakoby divný…
Slyšíš? Takový bzučení?
Jako…
Včela nebo vosa?
Taky…
-Taky to slyšíš? -Co to meleš?
Nic neslyším.
Tamhle.
Jde to odtamtud.
-Neslyšíš to? -Ne, nic neslyším.
-Chci jet do Řecka. -Přestaň s tím Řeckem.
Je to tady dole.
Asi nás zrovna odposlouchávaj.
Kristova noho.
Syčí topení, a co?
To není zasraný topení.
Už to přestalo.
Možná.
Nemůžeš jet, zlato.
-Potřebuju tě tady. -Nepotřebuješ.
Musím zůstat a bojovat, abych zachránil vlastní firmu,
-a tvůj odjezd nebude vypadat dobře! -Tak si to tu řeš!
Já beru děti pryč!
„Bereš děti pryč?“ Co tím myslíš, Nat?
Co? Chyběli bychom ti snad?
-Samozřejmě. -Fakt?
Proč mi to teď děláš?
Já tě… miluju.
Podporuju tě.
Podporuju tvůj byznys.
Podporuješ ho, ale nevážíš si ho.
Vážím.
-Ne, ve skutečnosti ne. -Ale vážím.
Oba jsme pod velkým tlakem.
Sakra.
Ty to neslyšíš?
-Ty… -Ne!
Ježíšmarjá!
Odjíždíme. Už mám letenky.
Fajn, tak si sakra jeď!
Vypadni na chvíli do Řecka, ať máme oba klid!
Nemohla jsem usnout.
-Můžu spát s tebou? -No jasně.
Budu spát s tebou vedle.
-Ahoj, tati. -Dobře to dopadne.
Neboj, bude to dobrý.
Miluju tě, Dexi.
Neměli byste jezdit, Nat.
Odjíždíte už teď?
Mám jet? Mám pomoct s…
Ne, děkuju.
Chceme být chvíli sami, Adame.
Zatím si dej pohov.
Jasně.
Nejsem potřeba.
Ne, myslím spíš…
Díky za všechno, cos pro nás udělal, ale teď si jako rodina
procházíme fakt složitou situací.
-Já vím. -Jo.
Potřebujeme si to rozmyslet a dát se do kupy.
Když tě budu potřebovat,
ozvu se za pár tejdnů, jo?
Hele, jsem první.
Jasně. Chápu.
Užijte si to tam.
Díky.
Čau.
Teď když jste našli ty stěhováky,
určitě můžete zjistit, odkud jsou, ne?
Můj tón?
Promiňte mi můj tón, inspektore, ale zdá se, že jste k ničemu.
Nenechte se rušit.
-Jamie, rád tě vidím. -Jarede.
Můžeme?
-Můžeš to zkopírovat, prosím? -Ano.
Jsme si samozřejmě vědomi,
že firma existuje jen díky vám,
ale obávám se, že musíme přistoupit k jasným
právním krokům, protože…
Někdo po mě jde, Jo.
To je také možné.
A já zjistím kdo.
A taky proč.
Dobře.
A pak přijdeš a povíš mi:
„Zmýlili jsme se, vraťte se!“
A já řeknu: „Nasrat!“
To, co jste rozbili, už nespravíte!
-Dobře. -Beze mě je firma nic!
-Chápu, že jsi naštvanej. -Beze mě je firma k ničemu!
Celý to tu stojí na mý reputaci!
Nikdo z nás…
A moje reputace je to, co tu dneska ničíte!
No tak, Dexie, pomoz nám.
Můžeme zavolat tátovi?
Ne, zavoláme mu pak.
Zablbneme si v bazénu?
Třeba Marco Polo?
Tak šup. Poslední ve vodě bude hledat.
Tak jo.
-Marco! -Polo!
Polo!
-Marco! -Polo!
Teď já! Tři, dva, jedna!
-Marco! -Polo!
Polo!
Mám tě!
-Chytla jsem tě! -Já už nehraju!
Udělám oběd, jo?
-Vyhrál jsem! -No jasně.
-Kdo je vítěz? -Já jsem vítěz!
Samozřejmě že jsi vítěz.
Tak jsi tady.
Díky, žes přišel. Najednou nemůžu jíst sám.
Nejseš tady sám, je tu Nayla.
To je fakt. Nayla nám v těžkejch časech hodně pomáhá.
Je mi líto, že tě vylili ze školy.
To neřeš, vzdělanej už jsem dost.
No jak myslíš.
Jo, kašli na školu.
Nepotřebuješ vejšku.
Já ji taky nemám.
Jo, já vím, protože o tom pořád meleš.
I tak jsem na tebe pyšnej.
Za to, jak se staráš o April.
A jak jsi to zařídil s poldama.
Díky.
Nechápu, že vzali fakt všechno.
Většinu těch věcí oželím,
ale proč kradli i věci do školy?
K čemu jsou přípravky na maturitu?
Možná v tobě poznali budoucího génia.
Vzali i tvoji kresbu Franka, co jsme měli v koupelně.
-Tu jsem maloval ve 13. -Jo, miloval jsem ji.
Víc než všechny ty drahý mazaniny, co byly na zdech.
Je to… fakt děsně smutný.
Vyhrabem se z toho.
Ty přece vždycky říkáš, že to zvládneme.
To jo.
Kdo to je?
-Jamie Tanner? -Jo.
Jo.
Kdo to objednal?
Nevím, asi Nat.
To je hezký.
„Tilderman.“
Kdysi jsem…
do týhle firmy investoval.
Je to dávno. Zkrachovali.
Očividně ne.
Je tam hovno!
Cože?
Jo.
Děsně smrdí.
Jako psí hovno?
Ne, myslím, že je lidský.
Ahoj, Adame.
Ahoj, jak se tam máte?
Jo, celkem to ujde. Díky. Jak se máš ty?
Jo, dobře.
Už se Dex a April zotavili?
Dělal jsem si o vás velký starosti.
Ne, jsme v pohodě.
Kvůli čemu…
Potřebuješ něco?
Po pravdě jo.
Bohužel jsem se rozešel
se svojí holkou.
Ale ne, to mě mrzí.
A tak mě napadlo,
je mi až blbý se ptát,
ale…
Říkal jsem si, jestli bych nemohl bejt u vás v Řecku.
Jenom na chvíli.
Ne, Adame.
Jste pro mě jako vlastní rodina.
Nechci, aby to vyznělo divně.
Nemáš kamarády, u kterých bys mohl zůstat?
Jasně že mám.
Ale ne takový, jako vy.
Pomáhal bych.
Doučoval bych děti.
Bral je na výlety.
Vzal Dexe do Apollónovy svatyně. Miluje to tam.
Já vím. To je od tebe moc milý, ale…
Já se o ně postarám.
Hele, Adame…
Prostě tady být nemůžeš. Promiň.
Nemůžu?
Ne.
Aha.
To je škoda.
Já vím, ale chceme být sami.
Poslyš, Adame,
hrozně jsi nám pomohl, mně i dětem,
to je jasný…
Ale myslím, že je čas, aby sis našel jinou rodinu.
Chvíli to bylo úžasný, ale…
Měli bychom to skončit. Ideálně hned.
Ano?
Adame?
Jo.
Jasně.
Mami, zahraješ si
-Zpocenou Betty? -Vydrž.
-Slíbilas to. -Zahraju.
Připrav to, hned jsem tam.
Omlouvám se…
Jo, je čas jít dál.
Pozdravuj ode mě Dexe.
Jede mi autobus.
Brzo se uvidíme.
Cože?
Moc mě mrzí, co se vám stalo, Jamie,
ale můžou mě vyhodit.
Starý složky. Nikdo toho si nevšimne.
Nemůžu je odnést.
Nemusíš, jenom je ofoť.
-A jak to… -Špionským foťákem?
Krucinál, Ingrid! Žádám tě o pomoc.
Přišel jsem o všechno a musím vědět proč.
Vím, že to souvisí s firmou Tilderman.
Tu si mlhavě pamatuju.
Já taky. Ale vím, že je to nějak propojený.
Proč si to myslíte?
Žádám tě o pomoc, Ingrid.
Moc prosím.
Wi-fi nefunguje, půjčíš mi telefon?
-Cože? -Tvůj telefon, můžu ho použít?
Chci brnknout Joelovi.
Jasně, je tamhle.
Kde?
Co je?
Kde máš ten telefon?
Podívej se na kuchyňskou linku.
Tady není. Kde je?
Kde je?
To je tak divný.
Nat?
Jamie.
Adame?
Ty jseš v Řecku?
Ne.
Jak dlouho už tam jsi?
Dej mi Nat.
Ty jsi v Londýně?
Adame, dej mi Nat.
Jak se cítíš?
Cože?
Přemejšlel jsem o tobě.
Hodně.
Mám o tebe obavy, přišels o všechno.
O práci.
O psa.
Kit se odstěhoval.
Všechno, cos měl, je pryč.
Adame…
okamžitě mi sežeň Nat.
Jak chceš.
Je tady.
Nat?
Nat, zavolej mi hned, jak si to poslechneš.
Prostě…
Kurva!
Mám tu krabici.
S dovolením. Pardon.
Jo. Je to rok 2010.
Vyfoť, co půjde. Co nejvíc můžeš.
-Pošlu to. -Díky, Ingrid.
Jsem tvým dlužníkem.
Pardon.
Promiňte. Pardon.
Ne, nesahejte na mě!
To je moje místo.
Sedni si už!
Co ti zas vadí?
Zkuste se trochu uklidnit.
Nech ho být!
Je tu narváno.
Už toho nech!
A sednout.
Posaďte se.
Už si vzpomínám, Ingrid.
Tomu chlápkovi jsme dali za dva roky 15 milionů
a tranši úvěru od Deutsche bank.
A stejně to do čtyř měsíců posral.
-Neplatil úroky. -A byl trochu divnej, že jo?
Jo, divnej byl. Divnej a budižkničemu.
Prvotřídní anglickej kretén. Neuměl…
Prostě na to neměl.
Proč myslíte, že má prsty v tom vloupání?
Divný je, že ten kufr přišel hned den na to.
Kufr na hovno plnej hoven.
Pane, musíte si vypnout telefon.
Vypnu. Díky.
Kde je tomu Tildermanovi konec?
Myslíš, že ho najdeme?
Vy možná ano.
Jsem v letadle, Ingrid,
-a ty si to užíváš. -Neužívám.
-Pane, prosím! -Dobře.
Musím vypnout telefon,
potřebuju, abys mi pomohla.
Až budu ve vzduchu, zkus ho najít.
-Pane! -Jo! Jasně!
Vypínám ho.
Podělaný předpisy, že jo?
Promiňte. Můžu…
Jenom se protáhnu. Díky.
Pardon. Omlouvám se.
Omlouvám se.
Promiňte, děkuji. Díky.
Colin Tilderman je po smrti!
PÁR ZAHYNUL PŘI ZÁHADNÉM
POŽÁRU DOMU
Jo, děsivej příběh.
Jo, byly tam dvě děti. Jedno zachránili, druhý zmizelo.
Kolik by jim teď bylo?
Kolem třicítky. Dcera Sophie byla na koleji,
-když se to stalo. A syn… -Adam.
Jo! Jak jste to věděl?
Colin Tilderman je Adamův táta. Potkal jsem ho jako malýho kluka.
Myslíte, že to dělá on?
Přesně tyhle kufry měl ve vile!
Co od nás chce? Do hajzlu.
Zvedni to!
Nat, to jsem já! Je to děsně naléhavý. Zavolej mi, až si to poslechneš.
Jasný? Zavolej mi hned.
Můžete na to šlápnout?
Musím stihnout trajekt v jednu.
Je to hrozně fajn, když jsme sami.
To jo.
Žádný hosti, žádnej personál.
Je dobrý bejt trochu soběstačnej.
Dvojka.
Eso.
Tři dvojky. Končím!
-Dobrý. -Zase jsi vyhrál.
Můžu jít hrát na tabletu?
Je tam skvělá věc, budu drak s mečem.
Tak si běž.
Jo!
Nevadí ti, že přijdeš o týden školy, že ne?
Nevadí.
Ale e-mailem ti učivo poslat můžou?
-Jistě. -Bezva.
Taky posílaj. Učím se, fakt.
Dobře. Trochu si tě pohlídám.
Mluvilas s tátou? Jak mu je?
Ne, vlastně volal Adam.
Chtěl tu být s náma.
Ale řekla jsem, že už není třeba.
Už mě štvalo, že se pořád ometal kolem.
-Nevadí ti to? -Nevadí, byl příliš snaživej.
Jo.
Takovej všeználek.
Vždycky říkal: „V řecký mytologii je Apollón bůh samolibosti.
„A nejlepší bramborová kaše je s muškátovým oříškem.
„A Bouře je vlastně celá o bla bla bla.“
Nuda.
-To jo. -Haló? Pane Tannere?
Haló?
Vy jste Yorgos, že?
Je tady pan Tanner?
Ne, není.
Musím s ním mluvit.
Není tady, takže je mi líto.
Jo? Určitě tady je.
Promiňte, co chcete? Nemůžete si sem jen tak nakráčet.
Pan Tanner musí tohle zaplatit. Ublížil mýmu tátovi.
Nemůže pracovat. Dlužíte nám prachy.
Ne, můj manžel s tím nemá nic společnýho.
Vypovídal na policii. Pustili ho.
Nemůže dělat. Kvůli němu.
-Můj muž za to nemůže. -Ukradl nám půdu a ublížil tátovi.
Musí za to zaplatit, nebo přijdeme a donutíme ho.
Přestaňte vyhrožovat, nebo zavolám policii. Odejděte.
Vzkažte mu, ať cáluje, nebo ho kurva zabiju.
Mami, co se děje?
To nic, je pryč. Jdeme.
-Jamie Tanner. -Co chcete?
Mluvit s váma.
Musím do vily, inspektore.
Moje rodina je v nebezpečí.
Pamatujete si Adama Healeyho? Potkal jste ho.
Řekl mi, že jste…
Co vám řekl?
Vteřinku.
Tak jo.
Nat!
Dextere!
April!
Jamie!
Co to děláš?
Díky bohu!
Díky bohu.
-Co je? -Myslel jsem, že jste mrtví.
Cože?
-Že jste umřeli. -Jak to?
Myslel jsem, že jste mrtví.
Proč?
Je tu Adam? Je nebezpečný.
Jak to myslíš?
-Kde je? -V Londýně.
-Ne, je tady. -Ne, volal mi.
Já volal tobě, ale zvedl to on. Je tady.
Snaží se nás zničit.
-Kde jsou děti? -Na pláži.
Musíme pryč. Rychle, musíme je najít.
Jak to myslíš, že se nás snaží zničit?
Hlavní je, aby se držel dál od mojí rodiny.
-Na který pláži? -Ve městě.
Nic z toho nedává smysl, tak jsem začal pátrat
a zjistil jsem, že jsem znal jeho tátu.
Podle mě je to celý o tom.
Co se objevil, všechno šlo do háje.
-Jakože za tím vším stojí? -Sakra!
Bacha!
Miluju tě, Nat.
A je mi to moc líto.
-Vidíš je? -Nechala jsem je tamhle na pláži.
-Tam? -Ale nevidím je.
-Kde jsou? -Sakra! Nevidím je!
Zastavíme a podíváme se po nich.
Můžou být kdekoliv.
-Běž tamtudy, já půjdu tudy. -Jo.
-Zavolej mi, až je najdeš. -Vzal mi mobil.
Tak si nějaký půjč, nebo se tu sejdeme
za deset minut?
Dexi! April!
Nat!
Nat?
April! Dextere!
Jamie!
April!
Dextere!
Kde jsou moje děti?
Ahoj, Jamie. Věděl jsem, že se nakonec objevíš.
-Kde jsou? -Tady ne.
Vypadáš dost nasupeně.
Jestli jsi jim ublížil,
tak si mě nepřej!
Neubližuju jim, ubližuju tobě.
Vím, kdo jseš.
Já jsem Apollón.
Jsi syn Colina Tildermana.
Jo, jsem syn muže, kterýho jsi zabil.
Nezabil jsem ho.
Ale jo, Jamie, zabil.
Zabil jsi ho, a ani sis toho nevšimnul.
Kecy! Já ho financoval!
Vzal jsi 150 let starej rodinnej podnik
a prostě jsi ho rozprášil!
Vzal jsi mu celej svět.
Proto ses nasral do našich životů?
Abys mi dal antikapitalistickou lekci pro devítiletý děti?
Já sázím na vítěze, Adame.
Každej ale vítěz není, není to osobní.
Zničils jeho firmu,
-jeho rodinu… -Dal jsem mu příležitost!
A to má následky!
Byl moc hloupej, aby ji využil.
Má to následky!
Kde jsou moje děti, Adame?
Teď už víš, jaký to je.
Řekni mi, kde jsou, nebo tě zabiju.
To je mi fuk.
Dextere!
April!
Dextere!
Nazdar.
-Díky bohu! -Mami!
Co se děje?
Nat?
Oba?
Díky bohu. Dobře.
Hned jsem tam.
Hned jsem tam. Miluju tě.
Jo.
Adame, mrzí mě, že firma tvýho táty krachla.
A je mi líto, že tví rodiče umřeli při nehodě.
-Nebyla to nehoda. -Byl to požár.
Můj táta kvůli tobě přišel o všechno.
Zabil moji mámu, Jamie.
Pak si vzal sto prášků a zapálil nám dům.
Nemůžeš mě vinit z toho, co udělal tvůj otec.
Než tě poznal, byl skvělej.
Ne.
Nebyl.
Byl to slaboch.
Hrozně se na tobě podepsal a ty to teď přenášíš na mě.
Pokud byl tohle tvůj cíl, tak jsi ho dosáhl.
Ale přidávat další bolest je nesmysl.
Takže tím to končí.
Teď odejdu a už spolu nikdy nepromluvíme.
Už mě nikdy neuvidíš, jasný?
A k čemu se vrátíš?
Nic nemáš.
Vrátím se ke svý rodině.
Jseš narušenej kretén, ale díky tobě
mi došlo, na čem v životě záleží.
Ještě nemůžeš odejít.
Je tu ještě někdo, komu se musíš omluvit.
Přestaň, Adame. Je po všem.
Už jedou.
A kdo jako?
Ublížil jsi tolika lidem, že je těžký si je pamatovat.
Kam jdeš? Už je skoro tady.
Třikrát hádej, kdo to je.
O co tu sakra jde?
Proč jste mě sem zavolal?
Já ne, to on.
Proč jsi to kurva udělal?
Proč?
Protože to on tě zabil.
Táta dorazí už brzo?
Jo, brzo.
Jo.
Ta zmrzka je super.
Můžeme vyplout?
Překlad titulků: Lucie Mandziuková
Kreativní dohled Lucie Musílková