Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Jatka vaan, minä hoidan tämän.
Se on... Ajattelin sanoa, että se on todella hieno!
Sillä on vahva persoona. Olen varma siitä.
Oletko kunnossa?
–Minä kestän tämän. –Oletko varma?
Täällä täytyy olla paljon historiaa.
Outoa ajatella, että olemme nyt osa sitä.
Täällä on kolme muuta huonetta, jos et pidä tästä.
Kyse ei ole huoneesta.
Minä teen tästä meille toimivan, Nia.
Lupaan.
Tiedän.
Koska jos et tee sitä.
Oletko palannut jo?
Hei!
Vihdoinkin!
–Paistatko lettuja? –En.
Ole hyvä.
Oi.
Verenpaine kiittää minua vanhempana.
Sinun kanssasi eläminen nostaa paineet.
Hmmm... Kielletty hedelmä. Lähden kävelylle.
Minne?
Tiedätkö, haluan vain että olisit varovainen, okei?
Jos vain me ollaan, en voi olla sinun ainoa harrastus.
Nia, odota.
Söin Snickersin menomatkalla kotiin.
Mitä teet?
–En koske siihen. –Haluatko kostaa Snickersin?
Veitsit minut Norman Batesin talolle...
Mitä muuta luulet tekevän vapaa-ajallani?
Haluatko kuulla hauskan jutun, että piristäisin?
Joo, kerro!
–On synkkää. –Tule, sano se.
On typerää kuolla talopalossa ja silti tulla krematorion jälkeen.
Voi hitto, Nia.
Luulen isän nauraneen tälle.
Ei äiti, mutta...
–Kuinka purku sujuu? –Ei ollenkaan.
–Alkaako kyllästyttää? –Olin kyllästynyt heti.
Tule nyt. Tehdään jotain hauskaa.
Ei tämä ollut ihan sitä, kun sanoit tehdään jotain hauskaa.
–Tykkäsit pelata shakkia. –Hiljaa, ei tarvitse kertoa kaikkea.
Älä koske lautaan.
Tiedätkö, shakkia ei ollut minun aikani viettäminen.
Tule nyt. Avaan sydämeni, et voi katsoa minua noin.
Tiedän, että minun olisi pitänyt olla enemmän tukenasi.
Minun olisi pitänyt olla siellä peleissä tsemppaamassa,
auttamassa läksyissä, tukena aina.
Minä... en tarvinnut sitä kaikkea.
Minä tarvitsin... sinua.
En voi muuttaa menneisyyttä, Nia.
Mutta lupaan...
Katso minua.
Lupaan, että olen nyt tässä. Enkä ole mihinkään menossa.
Okei?
Niin kauan kuin katto päällä, ruokaa vatsassa...
...ehkä tunnen, että tein jotain oikein.
Nyt meni vähän turhan vakavaksi.
Jenga!
Menen kauppaan hakemaan naposteltavaa, oikeaa ruokaa.
Ehkä pari juomaa saadaan tämänkin juhlan käyntiin.
Nia...?
Aiotko mennä yksin?
Okei sitten.
Oletko kunnossa?
Joo, liukastuin vain.
Mihin?
En mitään.
Jätän sinut viideksi vitun minuutit... Tule nyt.
Dion, ei hätää.
–Kuka sinä olet? –Dion, se olen minä!
Lopeta! Mitä teet huoneessani?!
–Missä Nia on? –Rauhoitu.
Nia!
Missä sisareni on?
Sisareni...? Häntä ei ole täällä.
Ketään ei ole.
Nia!
Dion... Hengitä syvään.
Mikä minulle tapahtuu?
En tiedä, kuinka paljon muistat.
Tai ymmärrätkö ylipäänsä mitä nyt tapahtuu?
Mitä tarkkaan ottaen muistat?
Mitä? Muistan?
Miksi olet täällä... tässä talossa?
Talomme paloi poroksi.
Minulla ja Nialla on tämä paikka.
Okei... Dion, olen kauan epäröinyt tätä kertoa sinulle.
–Koko perheesi kuoli siinä yössä. –Tiedän sen.
Kaikki.
Myös Nia.
Ei! Ei! Ei!
Ei... Hän ei voinut kuolla. Olin hänen luonaan. Ei voi olla totta.
–Missä se sitten oli? –Tässä talossa!
Dion... Haluaisitko tietää, mitä oikeasti tapahtui?
–Se oli se... –Herää!
Nia.
Ole kiltti, herää!
– Nia! – Haluan sinun heräävän!
– Nia! – Dion, ole kiltti.
Voi luoja, en tiedä mitä tehdä.
Herrajumala, herää jo.
Herrajumala.
Ole kiltti, nouse. Haluan, että heräät. Ole kiltti!
Herää!
Oi, Nia!
Oletko kunnossa?
Kyllä. Tule, mennään sisään.
Eikö meidän pitäisi puhua tätä läpi?
Tai lakaista tämä maton alle?
En välitä – tämä on sinun hautajaisesi.
En tiedä.
Ehkä se oli vain uni?
Luulen, että se oli jotain enemmän kuin uni.
Haluatko tietää, mitä tapahtui?
Sinulla oli jonkinlainen yöpelko.
Kiitos siitä, muuten.
Ja sitten...
Luulin, että heräsit jonkinlaisessa...
…sumussa.
Kuin nukkuisit, mutta et kuitenkaan...
…et kuitenkaan.
Se oli kuin olisit olelomatta unessa.
Sitten yritin herättää sinut ja...
Jatkoit vain mutisemista jonkun naisen nimeä.
Sitä naista.
Minulla on ollut näkyjä hänestä.
Palaamme siihen myöhemmin... Jatka.
Toissailtana hän seisoi sänkysi jalkopäässä.
Olin täällä, mutta olin samalla pois tästä hetkestä.
Se tuntui tutulta, mutta aavistuksen vieraalta, Nia.
Hän sanoi...
Mitä?
Seuraava muisto on meistä kävelyllä.
Mutta tiedät että tämä on todellista, vai?
Täällä ja nyt. Minun kanssani?
Tiedän, miltä tämä kuulostaa.
Uskon sinua. En vain tiedä, mitä tehdään nyt.
Tarvitsetko apua?
Mitä?
Ei mitään.
Se on hän, eikö ole? Se nainen?
Ei, ei, ei.
–Näetkö hänet nyt? –Nia, armahanen...
–Yritän vain... –Nia, lopeta!
Nia, olen pahoillani!
Sää näyttää olevan parantumassa, vai mitä?
Mitä mieltä olet Dodgerseista, tyttö?
Boucher iskee pallon vasuralle kentälle.
Se on liikkeellä.
Siinä se on liikkeellä!
Voi että, se on kadonnut. Yleisö villiintyy!
Ei, meidän pitää puhua tästä.
Tiedän. Mä vain...
Taas mennään vai mitä?
–Ei… –Äiti selitti kaiken.
Selittänyt mitä?
Olen pahoillani.
Olen niin pahoillani.
Nia?
Nia!
Nia, mitä sinä teet? Mitä tapahtuu?
Et halunnut puhua mun kanssa. En tiennyt mitä tehdä.
En tiennyt ketä muuta olisin voinut soittaa.
Kiitos paljon.
–Dion! Mä oon tässä, se oon mä. –Ei, ei, ei.
Nia?
Nia!
–Oletko vielä täällä? –Ja sinäkin.
Joo, hyvää huomenta!
Huomenta?
–Onko huominen nyt? –No, vertailuna eiliseen.
Kahvia?
Olikohan mun pakko olla pois koko yö?
Joo, eilinen oli aika pitkä. Olet varmasti tarvinnut lepoa.
Onko jotain mitä haluat kysyä?
–Onko tämä terapiaa? –Ei, ei ole.
Mutta, "tämä" kyllä on sitä.
Okei, selitän, Dion.
Ja jos joskus tuntuu liialta,
sanot vain, että lopetetaan.
Kun menetit perheesi tulipalossa, sait täydellisen...
No, emme enää kutsu sitä sellaiseksi.
Parempaa termiä ei ole.
Sait täydellisen romahduksen.
Sait jonkinlaisen koomahäiriön.
Ja sinut tuotiin tänne kuntoutukseen.
Minä olen kotiterapeuttisi.
Anteeksi, miten epäkohtelias olen. Olen tohtori Minos.
–Entä missä olet ollut? –Tiedän kyllä missä olen ollut.
Okei.
Mitä me täällä teemme?
Hauskaa kyllä, istut jo terapia­tuolissani.
–Älä nyt saa mitään ideoita. –En uskaltaisikaan.
Rehellisesti sanottuna, tässä on paljolti kyse tästä.
Tunteistasi puhumisesta, ajatuksistasi.
Sanotaan vaikka näin...
Olin utelias kuulemaan ajatuksiasi siitä, missä olin ollut.
Okei, hyvä.
Hypoteettisesti.
Okei, hypoteettisesti.
Sanoisin, että olit ollut jossain kaksoistodellisuudessa.
Tai derealisaatiossa.
Missä loit oman todellisuutesi mielesi sisällä.
Todellisuuden, jossa tunsit olosi turvalliseksi.
Missä Nia ei kuollut ja saitte elää rauhassa.
Missä tiesit pelastaneesi hänet ja pystyit huolehtimaan hänestä.
Peitit traumasi siitä, mitä oikeasti tapahtui.
Tiedän, että tämän täytyy olla valtavan raskas taakka.
Mutta haluan, että ymmärrät yhden asian ennen muuta,
mikään siitä mitä tapahtui ei ollut sinun syytäsi.
Luulen, että se riittää tältä päivältä.
Mutta...missä minä olin... siskoni kanssa.
Se tuntui vain enemmän kodilta?
Tarkoitan, minulla on varhaisia muistoja sieltä.
Täällä taas... ei ole mitään.
Mieli on voimakas työkalu.
Ja vielä voimakkaampi kun ei tiedä mitä se tekee alitajunnassa.
Mutta meidän on saatava sinut ymmärtämään mikä on totta ja mikä ei.
Kuvittele seisovasi peilin edessä.
Katsot alas ja näet itsesi ja ympäristösi.
Mutta kun katsot ylös, näet saman itsesi ja saman ympäristön heijastuksessa.
Erona on, että tiedät missä seisot, se on todellisuutta.
Ja se mitä katsot on vain heijastus.
Mutta mistä voit tietää ettet ole se heijastus?
Uskon että on jotain mikä voisi auttaa.
Jos vain haluat sen?
Hypnoterapia on osoittautunut tehokkaaksi menetelmäksi,
kun potilaat yrittävät saada muistojaan takaisin.
-Hetkinen, aiotko hypnotisoida minut? -Kyllä.
En tiedä haluanko, että alan haukkua kuin koira.
Ei mitään sellaista.
Hypnoosi vie sinut hallittuun ja rentoon mielentilaan,
jossa voimme vahvistaa alitajunnan mentaalista suorituskykyä
ja alkaa palauttaa joitain muistoja, jotka olet...
...kadottanut.
Ajattele alitajuntaasi kuin 'kaiken näkevänä silmänä'.
Osa mielestäsi, joka tarkkailee ja kirjaa kaiken muistiin
silloinkin kun tietoisuutesi ei ole läsnä.
Ongelma on siinä, että tietoisuutesi ja alitajuntasi
eivät osaa kunnolla kommunikoida keskenään.
Hypnoosi voi parantaa tuota yhteyttä.
Ehkä voimme matkata takaisin niihin muistoihin,
jotka ovat tallentuneet alitajuntaasi,
ja nostaa ne pintaan tietoisiksi muistoiksi.
Okei.
Nojaa taaksepäin ja sulje silmäsi.
Rentoudu täysin.
Vedä syvään henkeä.
Ja kun hengität ulos, anna kaiken mennä.
Aion laskea viidestä yhteen,
ja kun teen sen, tunnet kuinka rentous syvenee.
Viisi. Mukavaa ja levollista.
Olet turvassa. Voit päästää irti.
Neljä. Tuplaa tai jopa triplaten rentoutta.
Kolme. Kaikki on nyt rauhallista.
Kaksi. Mene vielä syvemmälle.
Yksi. Olemme nyt tässä.
Sinun on lopetettava tämä kohtelu.
Sanoinhan että hän selviäisi.
Dion?
Mitä sinä täällä teet?
Huolehdin sinusta, tietenkin.
Tohtori Minos?
Dion, se olen minä.
Etkö todella muista kuka olen?
Et kai?
Dion, katso minua.
Se olen minä.
Etkö todella muista?
Hän on tohtori Minos, terapeuttini.
Niin, okei.
Hän on tohtori Minos, mutta ei terapeuttisi.
Hänen nimensä on Aria.
Vaimosi.
Ei.
Dion! Oletko kunnossa?
Ei hätää, rauhoitu.
Dion, lasken yhdestä viiteen, ja sitten heräät.
Yksi. Liikuta sormiasi ja varpaitasi.
Kaksi. Liikuta käsiäsi ja sormiasi.
Kolme. Kehosi täyttyy energiasta.
Neljä. Olet taas tässä ajassa ja paikassa.
Viisi. Avaa silmäsi.
Dion?
Dion!
Ei hätää. Katso minua!
Ei hätää, kaikki on hyvin. Katso minuun.
Aria.
Olet vaimoni.
Ei hätää. Tämä on hyvä merkki.
Minä... Minä en tiedä...
Ei se mitään. Ota kaikki aika, mitä tarvitset.
Olen täällä, kun olet valmis.
Haittaako, jos tulen sisään?
Millaisia me olimme... parina?
Pelkäään ettei ole minun asiani sanoa.
Muistoni ovat vain minun tulkintani.
Olisi vaarallista täyttää sinun muistosi minun muistoillani.
Ettei vain syntyisi jotain, mitä mielesi ei pidä totena.
Valemuisto, niin sanotusti.
Mutta syvällä sisälläsi... on kaikki totuus, mitä tarvitset.
Teitkö sinä kaiken tämän... vain minun takiani?
Näin sinut hitaasti katoavan pois...
Eikä ollut mitään, mitä olisin voinut tehdä auttaakseni.
Ja sitten eräänä päivänä sinä vain istuit siinä.
Ja jatkoit vain istumista siinä.
Olit täysin eksynyt omaan maailmaasi.
Minullakin oli rajani, mitä pystyin kestämään.
Niinpä pakkasin kaiken ja toin sinut tänne.
Jotta pääsisit pois kaikesta siitä.
Aloittaaksemme alusta.
Käynnistääksemme paranemisen.
Olen niin pahoillani, että...
Ei, lopeta.
Kaikki palaa mieleen ajan kanssa.
Mutta juuri nyt näyttää siltä, ettei parantuminen ole ainoa tavoitteemme.
Meidän täytyy pitää sinut kiinni tässä todellisuudessa.
Ja estää sinua vajoamasta mielen luomaan maailmaan.
Miten?
Se on minun huoleni.
Uskon, että hypnoterapia on pois listalta toistaiseksi.
Menetin sinut melkein siellä.
Keskity kaikkiin tunteisiin vihasta, pelosta, huolesta
ja kerää ne vatsan syvyyksiin.
Kiinnitä nuo tunteet
siihen energiaan, joka nyt nousee hiljaa ylös kehossasi.
Ja kun hengität ulos, tunne niiden haihtuvan pois.
Kun vihdoin päästät siitä energiasta irti.
Pidätkö silmiäsi auki?
Ei. Ei, ei, ei. Jatka vain, tämä toimii.
Dion, meditaatio ei ole sitä että sulkee silmänsä.
Kyse on siitä, että on täydessä hallinnassa
omasta mielestään, kehostaan – ja sielustaan.
Siis jos uskoo sieluun?
Sinun ei tarvitse vastata jos et halua.
Mutta mitä tulee sinuun, selvisikö Nia?
Kuule, voi olla että tämä on valheellinen todellisuus.
Ehkä sinä olet vain mielikuvitukseni luoma.
–Ei, olen tosissani! –Olen varma että olet.
Mutta kuka sanoo, että olet väärässä?
Sinä.
Ei, kuuntele.
Alan tajuta, ettei tämä toinen todellisuus ole oikea.
Eikä ole terveellistä viettää siellä aikaa.
Mutta... jos olisi paikka,
jossa voisi tavata edesmenneitä läheisiä.
–Tuntuisi varmaan hyvältä olla siellä. –Tuntuisi.
Ehkä siinä onkin koko taisteluni ydin.
Jos tämä toinen maailma on vain mielessäni...
...ja Nia on siellä, ja tragediaa ei koskaan tapahtunut...
...miksi olisin täällä?
Koska sinun täytyy.
Sinun on oltava läsnä tässä todellisuudessa ja kohdattava asiat.
Ymmärrän kyllä tunteesi, oikeasti.
Mutta se kertoo vain, että tieto voi satuttaa.
Ilman mieltä, keho on vain mekaaninen kuori.
Ja kehosi on täällä... tässä maailmassa.
Ja jos kehosi ja mielesi
eivät elä yhdessä todellisessa maailmassa muiden kanssa...
...mitä silloin olet?
Onnellinen.
–Anteeksi, en tarkoittanut... –Ei se mitään.
Nia, katso häntä. Hän tarvitsee apua!
Hän on tehnyt tämän ennenkin. Hän palaa, odota vain.
Entä jos hän ei palaa? Mitä sitten tapahtuu?
Hän palaa kyllä! Ole vain kärsivällinen!
Älä vie häntä pois minulta.
Tätäkö tämä siis on?
Tuo on niin itsekästä.
Etkö mieti, miten tämä vaikuttaa häneen?
Tai miten se vaikuttaa meihin?
-Nyt riittää. Soitan ambulanssin. -Älä.
Ole kiltti.
Äiti!
Nia!
Dion!
Oletko kunnossa?
Kutsuko hän sinua "äidiksi"?
Aria, hän sanoi sinua... äidiksi.
Mitä?
Hän on meidän tyttäremme.
Ei.
Ei, ei voi olla.
Ei, se ei voi pitää paikkaansa...
Hän on siskoni.
Ajattele, Dion. Mieti kunnolla.
Mitä sinä oikeasti muistat?
Muistan varmasti...
Muistan, kun pidin häntä ensimmäistä kertaa.
Olitko mukana oman siskosi synnytyksessä?
Ei ole harvinaista, että sisarukset ottavat vanhemman roolia.
Mutta onko se kyseessä nyt?
Oliko kyse isähahmosta?
Sinä valehtelit minulle.
-En. En, Dion, en koskaan... -Mitä muuta salasit?
-Minun täytyy nähdä hänet. -Dion, ei.
-Minun täytyy nähdä hänet! -Dion, katso minua!
Nia on poissa. Et voi puhua hänen kanssaan.
-Ei, ei. Olet väärässä. Hän elää! -Missä, päässäsi?
Se ei ole Nia. Se on sinun luomuksesi.
Muisto, joka ei ole totta.
Se paikka ei ole totta. Tämä meidän on totta!
Ole kiltti, Dion. Pysy täällä minun kanssani.
Tässä todellisuudessa me voidaan selvitä tästä.
Ja miten ajattelit edes tavata hänet?
Et voi hallita siirtymää sinne.
Mutta sinä voit ohjata sitä.
-Mitä? -Hypnoosin avulla.
Ei, ei tule kysymykseenkään.
-Mutta se toimi, Aria. -Ei! Melkein menetin sinut!
En ota sitä riskiä enää. En tee niin, Dion.
Aria!
-Aria, lopeta! -Ei, sinun pitää lopettaa!
Kaikki, mitä tein. Kaikki, mitä koin, tein sen sinun takiasi.
Et ehkä muista minua, mutta minä muistan sinut.
Ja minä tarvitsen sinut tähän hetkeen, en pakenemaan
toiseen maailmaan, kun tämä tuntuu liikaa.
Haluan, että alat ymmärtää, ettei toinen maailma ole totta.
Et voi käyttää sitä parantamaan kaiken!
Olen tässä. Olen aina ollut
ja tulen aina olemaan tässä auttamassa sinua.
Mutta olen menettänyt sinut liian monta kertaa
enkä aio menettää sinua taas lähettämällä sinut sinne.
–Kuuntele, Aria. –Lopeta.
Tule mukaan.
En halua mitään vähemmän kuin lähettää sinut takaisin.
Uskon, että hypnoosi on eräänlainen portti toiseen maailmaan.
Se osoittautui todella vaaralliseksi.
Mutta... jos se on sitä mitä haluat... voit kertoa miksi.
Sanot, etten muista sinua.
Mutta minä muistan.
En ehkä muista ensikohtaamistamme tai ensimmäistä suudelmaa...
Mutta muistan jokaisen hetken, joka meillä on ollut täällä.
Ehkä tämä koko dissosiatiivinen sekasorto...
...on pysyvä.
Ja olet menettänyt minut. Vanhaa Dionia ei enää ole.
Mutta entä jos kyse ei olekaan siitä?
Entä jos tämä uusi maailma on osa minua?
Osa siitä, kuka minusta tuli?
Aina kun olen siellä, jokin pakottaa minut muistamaan
ja tuo nuo muistot pintaan mielessäni.
Ne ovat merkityksettömiä muistoja, mutta... en tiedä.
Ehkä niillä on merkitys aikanaan.
Jokin syy sillä on oltava,
että mieleni loi tuon maailman ja asetti sinne kaiken.
Miksi ottaisimme sen minulta pois?
Tiedäthän... Minä vain mietin.
Jos voisin palata ja nähdä Nian vielä kerran...
...se voisi sytyttää jotakin
jossain syvässä, pimeässä kolkassa aivojani...
Ehkä se auttaisi minua muistamaan ja vastaamaan kysymyksiin.
Ehkä se on hölynpölyä, mutta se on mitä ajattelen.
Okei.
Kuulostaa hullulta, mutta olen samaa mieltä.
Uskon, että tuo toinen maailma on osa sinua.
Mutta uskon myös, että se on kuin loinen, joka imee sinut tyhjiin.
Sinun täytyy tehdä rauha sen kanssa ennen kuin suljemme sen pois.
Ja parantaa haava lopullisesti.
Hyväksyn tämän vain yhdellä ehdolla.
Tämän on oltava hyvästit.
Jos oikeasti uskot,
että vierailu siellä voi herättää jonkin kadonneen muiston...
...silloin haluan auttaa.
Mutta tämä on viimeinen kerta.
Et voi nojautua mielikuvitusmaailmaan ratkaisuina.
Haluan, että kohtelet tätä lopullisena päätöksenä.
Okei.
Jos näen sinut vähänkään aiemman kaltaisena,
pysäytän sinut heti.
Okei.
Jos tämä toimii... se tulee sattumaan valtavasti.
Tiedän sen.
Okei.
Nojaa taaksepäin ja sulje silmäsi.
Hengitä syvään.
Ja uloshengityksellä tunne, kuinka rentoudut täysin.
Lasken viidestä yhteen.
Joka numerolla rentoudut yhä syvemmin.
Äiti!
Isä?
Tiedän.
–Anteeksi... –Ei se mitään.
Dion!
–Äiti? –Poikani!
Isä!
Ei, odota, odota. Tämä ei ole oikein.
Ei, ei...
Miten...?
Tehän kuolitte.
–Mitä? –Kuolimme?
Dion!
Kuuntele, he eivät ole todellisia.
Kaikki tapahtuu päässäsi. Tule takaisin tänne.
Kaikki on hyvin, poikani. Olemme etsineet sinua pitkään.
Tule ulos, niin voimme puhua tästä.
Mutta miten te...?
Onko Nia kanssanne?
–Tule ulos, niin kerromme. –Onko Nia siellä?
Kuule, poika... Kuka on Nia?
Nuku!
Peräänny!
Aria, ole kiltti...
Päästä hänet. Voimme puhua tästä.
Ei! Tein tämän sinun vuoksesi, Dion.
Tein tämän meidän vuoksemme.
Meillä olisi voinut olla kaikki.
–Aria, kuuntele. –Olen pahoillani.
Olen niin pahoillani.
Halusin vain, että rakastaisit minua.
Olimme niin nuoria.
Olimme yhdessä vain kaksi vuotta, mutta halusin meille enemmän.
Sitten jätit minut.
En kestänyt menettää sinua.
Tiesin, etten yksin riitä sinulle.
Sovimme, että vietämme viikonlopun yhdessä korjataksemme suhteen.
Tiesin, että me voisimme elää yhteistä elämää
jos vain kokisit sen täysin totena.
Silloin uskoisit ajatukseen "meistä".
Vaivutin sinut syvään pitkäkestoiseen hypnoosiin.
Istutin valemuistoja, joiden tarkoitus oli saada sinut
ymmärtämään meidän mahdollisuus.
Rakensin maailman, täynnä uusia mahdollisuuksia.
Onnellinen avioliitto, joka mureni menetysten vuoksi
–lapsen ja vanhempiesi kuoltua.
Ajattelin, että voisimme aloittaa alusta ja löytää takaisin toisiimme.
Mutta kun heräsit, en ymmärrä, missä meni pieleen.
Mielesi hylkäsi todellisuuden, jonka yritin epätoivoisesti sinulle luoda
ja kaikki meni väärin.
Tytär, jota pidit siskonasi
ja ei minkäänlaista muistoa minusta tai meistä.
Jatkoinkin työskentelyä kanssasi.
Käytin tilaisuutta hyväkseni ja muokkasin muistojasi hypnoosissa.
Vähitellen alkoi tapahtua muutosta.
Kun kutsuit minua vaimoksesi, en saanut henkeä.
Ja kun Nia paljastui tyttäreksemme, se oli suurin toiveeni.
Ja kun halusit tavata hänet, tiesin että aloit uskoa.
Mutta...
Entä Nia?
Pelkkä hahmo, jonka loin.
Auttaakseni sinua näkemään miten kaikki voisi olla.
Halusin, että uskoisit siihen, että meillä oli perhe.
Menetettyämme lapsen, voisimme yrittää uudelleen.
Aloittaa alusta. Saada kaiken mitä ikinä halusimme.
Mene. Ole kiltti.
Toivon, että asiat olisivat menneet toisin.
Tiedän, ettei meillä ole yhteistä tulevaisuutta.
Halusin vain sinun tietävän, kuinka paljon rakastin sinua.
–Oletko valmis lähtemään? –Melkein.
Isä.
Minulla on ikävä häntä.
Ariaa?
Niin.
Minulla ei ole edes kuvaa hänestä, tiedätkö?
Vain muistoja.
Muistoja jostain, jota ei koskaan tapahtunut.
Poikani, tiedän, mutta... muistot haalistuvat ajan myötä.
Niin kuin ihmiset, jotka tulevat ja menevät elämässämme.
Ota kaikki aika, mitä tarvitset.
Dion!
Äiti? Isä? Te kuolittehan.
Dion, kuuntele minua.
He eivät ole todellisia. Tämä on luomus päässäsi.
Tule takaisin. Ole kiltti.
Nuku!
Halusin sinun uskovan, että meillä oli perhe.
Lapsen menettämisen jälkeen voisimme yrittää uudelleen!
Olisimme saaneet kaiken, mitä koskaan halusimme.
–Ja Nia? –Vain luomani hahmo.
Dion!
Tein tämän sinun vuoksesi.
Sisaresi? Hän ei ole täällä. Kukaan ei ole.
Tein tämän meidän vuoksemme!
Syvällä sisälläsi on kaikki totuus mitä tarvitset.