Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Anna!
De har sendt ham til Ceccano.
RIK FOR ENHVER PRIS
-Er vi klare? -Ja!
TO MÅNEDER TIDLIGERE
Vis meg entusiasme! Klassesangen til 3B!
Alans sang!
-Hvem er jeg? -Jeg vet det. Tror jeg.
Kjente du meg igjen på hendene eller stemmen?
Begge deler.
Når møttes vi sist?
-Jeg er redd for å si det. -Ikke si det. Det er for lenge siden.
Jeg har reist over hele Sør-Amerika. Mye i Chile, Bolivia og Venezuela.
Hva gjorde du der?
Min form for teater. Spontant.
Brennende politiske greier. Jeg har til og med vært i fengsel.
Pga. politiske skuespill?
Narkosalg.
I visse land funker ikke politisk teater med mindre du selger dop.
Hvordan har din mor det?
-Spiller hun fortsatt teater? -Nei.
-Ingen caster henne i noe lenger. -Gi meg nummeret hennes.
Jeg setter opp noe og har en rolle til henne.
-Tuller du? -Jeg tuller ikke.
Du gjør henne en stor tjeneste.
Det er synd, vet du.
Du og jeg ble sammen altfor tidlig.
For tidlig. Vi var som frøplanter.
Vel, slik som du knullet rundt,
var du mer som en klatreplante enn en frøplante.
Og for å ta igjen var du sammen med fyren fra 3F.
-Den dritten. -Det er mannen min.
Ikke en dritt, da.
Hør her. Jeg drar til Asturias i morgen.
Jeg skal ta en workshop om miming av dyr.
Tenk det.
-Kan jeg ringe når jeg er tilbake? -Ja, selvsagt.
Vi kan ta en kaffe, eller spise høy hvis du kommer tilbake som hest.
Jeg vil vise deg teateret mitt.
-Gjerne. -Jeg mener det ikke seksuelt.
Nei, jeg trodde ikke det var en seksuell…
God natt.
-God natt. -God natt.
Takk.
De jævla sportsbilene.
Faen.
ÉN MÅNED SENERE
Unnskyld? Vi er klare til å bestille.
Nei, vi venter på mamma. Takk, men vi venter fortsatt.
-Venter på mamma. -Selvsagt.
Jeg lurer på hva hun har å si.
Jeg tror jeg vet det.
Hva?
Det kan ha med jobben hennes å gjøre, men jeg sier ingenting.
Kanskje hun vil hoste opp litt gryn.
-Om Gud vil. -Ikke begynn.
Hun arvet dem. Det er hennes penger. Hun gjør hva hun vil med dem.
Vær så snill. Carlo, si det.
Si hva?
Hun er 90. Skal hun ha de seks millionene med i graven?
Det handler om å hjelpe familien.
Jeg, for eksempel, må pusse opp tesalongen min…
-Igjen? -Bare et par ting, pappa.
I mellomtiden, mens jeg søker jobb, skulle jeg gjerne hatt min egen leilighet…
-Er du ikke fornøyd med oss? -Jo da.
-Men etter et år med dere… -Det er på tide at han kommer seg ut.
Samme idé, jeg var bare mer direkte.
Her er hun.
Er hun her?
Pappa er enig med oss om bestemors penger.
-Nei. -Jaså? Hvorfor det?
Etter trøbbelet med å fornye båtsertifikatet
skulle jeg gjerne hatt en jolle eller en liten båt.
Så for å oppsummere: En tesalong, en leilighet og en jolle.
Vil dere bestille noe annet?
Mamma!
-Vær så god. -Hallo, alle sammen!
-Hei. -Mamma.
-Du er så vakker. -Her er vi.
Lenge siden sist.
Jeg vet det. Det er min feil.
Bestemor, før jeg glemmer det. Jeg har en gave til deg.
Er jeg den eneste som har gave til bestemor?
Det er te av mose.
Forsiktig så det ikke gror sopp i munnen din.
Takk, Ale.
Jeg har bedt dere om å komme i dag fordi jeg har noe viktig å fortelle dere.
Jeg har møtt noen som har kvikket meg opp igjen.
Du fortjener det etter så lang tid.
-Tenk at jeg hadde gitt opp håpet. -Ja.
Den første kvelden han tok meg,
begynte kroppen min å vibrere.
Jeg ble som Magellanstredet,
gjennomreist og penetrert
av de mektige skipene til en dyktig oppdagelsesreisende.
Ekkelt.
-Forleden kveld løftet han meg opp… -Få henne til å slutte.
Her er han!
Hallo.
-Hallo. Hei, Anna. -Hallo.
Hallo.
Min elskede.
-Carlo, ikke sant? -Ja.
-Jeg husker deg. -Jeg også.
Jeg henter en stol.
-Hvem er han? -En kødd.
Så, kjære? Alt bra? Hva?
Er du fornøyd med familien din, barnebarna dine?
Anna, jeg må takke deg.
Uten nummeret hennes ville vi ikke ha fått kontakt igjen,
og Giuliana ville ikke ha begynt å spille.
Det er sant.
Vi setter opp min bearbeiding av Hemingways Den gamle kvinnen og havet
med Giuliana som kvinnen.
Den gamle kvinnen. Virkelig.
-Hva skal du være, havet? -Nei. Jeg blir seilfisken.
Fisken. Interessant.
Vi pusser opp teateret hans. Det faller fra hverandre.
Nei, hun overdriver. Det er bare litt slitent.
Takket være Gud og pengene fra tante Tea har vi tross alt midlene.
Men mest takket være deg, kjære. Takket være deg.
Er seilfisken forstoppet?
Drep meg, fisk. Bare du klarer det.
Drep meg, søster.
Det har ingenting å si hvem som dreper hvem.
Drep dere selv, begge to.
Au.
Hva er det?
La oss ta en pause. Jeg dør i dette kostymet.
-Hvordan var jeg? -Du er fantastisk, kjære. Utrolig.
-Takk. -Ta en pause mens vi fikser lysene.
-La oss gå. -Ja.
Tasso?
Er dette Cuba?
Ligner dette en cubansk natt?
Dette er fra en avis i Montevideo.
Se. Den snakker om en Nunzio Zampa i forbindelse med en drapsetterforskning.
Kvinnen, Luisa Rodriguez, var 20 år eldre enn ham.
Så er det chileneren. "Brannstiftelse." Vis henne den artikkelen.
Ja, se, mamma. Beklager, men se.
Hvor har du disse fra?
-Vi fikk noen til å undersøke. -Hvem?
En profesjonell. Det virket bare litt rart for oss.
Hva da?
Det at en livlig, vidunderlig mann kan bli forelsket i en gammel kjerring som meg?
Nettopp.
Jeg prøver å si det på en skånsom måte.
-Nunzio drepte de kvinnene! -Hva snakker du om, din idiot?
Det kan ikke sies skånsomt at han drepte dem. Vil du ha en jingle?
Du er ikke tilfeldigvis sjalu?
Mamma, jeg er ikke sjalu. Jeg er bekymret. Forstår du?
Nunzio giftet seg med to eldre, rike kvinner, og nå er begge døde.
Du har seks millioner i banken, du er eldre. Får ikke det deg til å tenke?
Nunzio har hatt et tøft liv, og jeg har vært alene lenge.
Nå forventer du at jeg skal høre på sladderet ditt og kaste bort lykken?
Bare hvis du vil leve noen år til.
Hva er det?
-Gifteringene våre. -Herregud.
Vi skal gifte oss på Menorca om to uker.
Hva snakker du om?
Så flytter vi til Jericoacoara,
en landsby i sanden nord-øst i Brasil.
Er dette en såpeopera?
-Hvor lenge har hun vært på rommet sitt? -Tre timer. Hun vil ikke se noen.
-Skal jeg snakke med henne? -Nei, herregud.
Du vil drive henne til selvmord med depresjonen din.
-Jeg trenger bare noe fra vesken mi. -Hvordan har du det?
Som et barn med en mor som vil bli myrdet. Jeg er sint.
Men jeg lar ham ikke gjøre det.
Hva er planen din?
Jeg kan ikke involvere deg. Det er noe jeg må gjøre alene.
Gjøre hva alene?
Ingenting. Jeg trenger ikke hjelp.
-Slutt. -Med hva?
Slutt med alt snakket. Jeg er mannen din, for pokker.
Jeg vet at du synes at jeg er en ubrukelig, udugelig mann,
men jeg hjelper når det trengs.
Bra.
Vi må drepe Nunzio.
Ja. Ingen dårlig idé.
Mamma, hva snakker du om? Du tuller.
Nei.
Jeg tuller ikke.
Er du sprø?
Skal jeg vente på en telefon fra Brasil
om at moren min er blitt spist av pirajaer eller bitt av en bananedderkopp?
Vi ringer politiet.
Hva skal vi si til dem?
Ingen forbrytelse er begått ennå.
Og Nunzio ble aldri dømt for ekskonenes død.
Hva kan politiet gjøre?
Mamma, dette er tull. Vi kan ikke gjøre dette.
Skal vi bare la bestemor dø?
Da får den drittsekken hele arven vår.
-Dette er vel en spøk? Pappa, si noe. -Hva kan jeg si?
Hele ideen er sprø!
Du forsvinner når familien trenger deg, som når det er tid for å ta av bordet.
Er du gal?
Vi fyller ikke oppvaskmaskinen. Vi snakker om å drepe en mann.
En som vil drepe mamma om vi ikke gjør noe!
Pappa, si noe, er du snill.
-Si noe! -Ikke vær så plagsom! La meg tenke!
Det er ingenting å tenke på.
Dette er mitt ansvar. Ingen av dere må involvere dere.
Uansett, jeg går og legger meg nå. Jeg vil hvile.
Jeg må være klar i hodet. Jeg har et mord å planlegge.
God natt, mine kjære.
Carlo?
Hva er det?
Jeg skal hjelpe deg.
Du må ikke.
Da du klaget over at vi aldri gjør noe spennende, tenkte jeg ikke på mord.
Men om det er det du vil, er jeg her for deg.
Vel? Da kan vi begynne å planlegge.
Nei, kjære. Vi kan ikke skrive noe ned. Vi må memorere alt.
Ja, greit. Men jeg glemmer alt jeg ikke skriver ned.
Jeg forstår, men la oss ikke havne i fengsel pga. en tavle der det står
"drep Nunzio på torsdag". Gi deg.
Hallo.
-Hva gjør du her? -Flytt deg. Gå.
Din mor og jeg…
Det er best om dere gir oss plass så dere ikke hører hva vi sier, og…
Nei.
Jeg har tenkt hele natten. Dette er et moralsk problem utenfor loven.
Ikke faen om jeg lar noen stjele min arv og fortsette å leve!
Jeg sier det!
Jeg vil ikke at han skal drepe bestemor, men hvis vi finner et alternativ til mord…
Jeg er bare glad for at dere er her.
Vi har ikke gjort noe sammen som en familie siden ferien i Hellas.
Uansett, før vi begynner vil jeg gjerne si noe for å berolige dere.
Hvis vi gjør dette og blir tatt…
…skal jeg ta på meg skylden.
-Greit. -Greit.
Greit.
-Hvem vil ha kaffe? -Jeg.
Så ingen bryr seg?
-Ok. Jeg vil også ha kaffe. -Jeg har kjøpt croissanter.
Emilio, ikke vær dum. Vi spiser bare frokost.
-Ikke hiss deg opp. -Sett deg.
Bra. La oss komme i gang.
Ja.
Har noen en idé om hvordan vi skal gjøre det?
-Skal jeg? -Ja.
Ja, kjære.
Jøss.
Sånn.
Dette er aconitum, en plante som vokser på Balearene.
Den finnes også på Menorca og i visse skoger i Santo Tomás. Her.
Gi det til pappa.
Den inneholder aconitin,
et stoff som forårsaker sensorisk nervelammelse.
Bra.
Å svelge blomstene får halsen til å trekke seg sammen
og gjør at man kveles.
Så egentlig vil det se ut som et hjerteinfarkt.
Hjerteinfarkt.
Det etterlater ingen spor.
Jeg våknet tidlig i morges og gikk gjennom alle botanikkbøkene.
Jøss. Du har arvet din mors pollenallergi og hennes morderiske instinkter.
Mammas lille jente. Flott søster du har.
Så for å oppsummere
vil bryllupet finne sted i den villaen som mamma har leid.
Før gjestene kommer
får vi fire dager alene med Nunzio.
Fire dager før bryllupet.
Så det er fire dager
å gjøre det på.
-Forresten, vi har aldri vært på Menorca. -Det er sant.
Jeg har hørt at det er flotte turveier der.
Har du ingen koffert?
Alt er her. Tre boksere, tre skjorter og Bergsons Introduksjon til metafysikk.
Har du med et elektrisk teppe og armringer?
Selvsagt.
Jeg er glad vi skal være sammen, for du får meg til å føle meg yngre.
Jeg har den effekten på folk.
Å feriere med en mann som kurtiserer en 90-åring, får Anna til å virke ung.
Bare le, du.
Hva om vi ikke finner aconitum på Menorca?
Hva?
-Hva om vi ikke finner noen aconitum? -Det gjør vi.
-Jeg har med arsenikk bare i tilfelle. -Hva faen?
Ikke begynn.
-Hva om de sjekker kofferten din? -Det gjør de ikke.
-Men hvis? -Hvorfor skulle de det?
-Dette er en flyplass! De sjekker! -Ro deg ned, for faen!
Jeg la den i din.
Mener du det?
Ja. Kofferten min var full.
Jeg tuller.
Ro deg ned.
Tror du jeg er gal nok til å ta med arsenikk?
I en hodeskalleformet ampulle.
Idiot.
Vi har et problem.
Hva?
Emilio friker ut.
Han sier han ikke vil dra på Ceccano-markedet.
Hva?
Han vil ikke bruke ordet "mord" lenger,
så han vil bruke kodeord som "Ceccano-markedet".
Hva er Ceccano-markedet?
Jeg vet ikke. Det er ikke poenget. Om vi ikke gjør noe, kan han ødelegge alt.
-Flott. Hva nå? -Jeg skal snakke med ham. Slipp meg forbi.
Hva skjer?
Ingenting.
Ingenting? Søsteren din sier at du er bekymret for "Ceccano-markedet".
Jeg vil ikke dra til Ceccano.
Jeg vil ikke dra. Hvis du drar dit, vil det hjemsøke deg resten av livet.
Gi deg.
Maten er litt fet, det er alt. Ikke vær så dramatisk.
Jeg sa jeg skulle betale.
Det handler ikke om hvem som betaler, men om moral. Hvordan…
Ja, jeg vet det.
Det er ingen kvitteringer. Alt gjøres under bordet.
Men livet kaster overraskende ting på deg.
Den minste ondet for hele familien er å dra til Ceccano.
Du kan alltids bestemme deg for ikke å bli med oss på markedet.
Ingen tvinger deg, kjære.
Jeg forstår ikke at dere er så flåsete.
Bekymrer du deg ikke?
Ro dere ned. Pappa er her.
Opp med haken.
Han er et forstyrret barn. Han er syk. Veldig syk.
Hva faen sa han?
Får du mamma til å kjøre i stedet for deg?
Jeg har ikke lappen.
Jeg har sertifikat fra Chiapas, men det gjelder bare i Nicaragua.
Men du kjørte meg hjem.
Jeg sa at jeg ikke har førerkort. Jeg har bil.
Jeg har en idé.
Hva om vi får det til å se ut som om Nunzio begikk selvmord?
Kan vi bruke et annet ord i stedet for selvmord?
Hva med "soling" siden vi skal på stranden?
Slutt med dette tullet.
Med selvmord vil ingen lete etter en mistenkt.
Ikke sant? Men vi må overbevise mamma om at Nunzio er litt deprimert, og at…
De er skuespillere. Er ikke de mentalt ustabile?
Jo.
-Jeg visste at dette ville skje. -Hva mener du?
Ble vi ikke enige om aconitum?
Jo, kjære, så klart. Men man trenger alltid en plan B.
Ja. Særlig hvis plan A er min plan. Ikke sant?
Det stemmer.
Hvorfor kan dere ikke stole på meg?
Det holder. Slutt å være barnslig.
Kjære, ingen tviler på dine evner som snikmorder.
Gi deg.
Fantastisk! For et vakkert sted! Hvor har du tatt oss med?
For mine kjære sparer jeg ikke på noe.
-Det er veldig isolert. -Virkelig.
-Patricia? -Ja.
Hun er kokken. Hun tar seg av huset også.
Og Luis er gartneren, ikke sant?
-Og sikkerhetsvakt. -Flott.
-Vi skal vise dere rundt. -Gjerne.
Emilio, kom deg ut.
-Liker du det, kjære? -Det er vakkert.
Ser du hvor nydelig det er?
Der borte er svømmebassenget. Nedenfor ligger den private stranden.
Hvorfor er det så mange overvåkingskameraer?
Mannen min er litt paranoid. Han ba eierne om å installere dem.
Før denne jobben var jeg i sivilgarden.
-Det virker som et trygt sted. -Trygt?
Det er veldig trygt.
Og øyboerne vet at jeg er her.
De vet at hvis det blir trøbbel, skyter jeg først og spør etterpå.
-Liker han ikke svaret, skyter han igjen. -Nettopp.
Virkelig!
Det er en skikkelig sikkerhetsvakt. Hva skal vi gjøre? Jeg vet ikke.
-Hva gjør vi nå? Må vi kverke Luis også? -Og la Patricia leve?
Nei, selvsagt ikke. Vi må drepe Patricia også.
Hørte dere det?
-Hva? -Det.
Jeg vet ikke. Det kommer fra din mors rom.
Ommøblerer de?
-De vet ikke hvor de skal skal sette dem. -Hva?
De flytter dem frem og tilbake.
Gjør noe, da.
Gjøre hva?
Jeg vet ikke, men du må få dem til å slutte.
Må jeg høre på at eksen min og moren min "ommøblerer"?
Er de gale?
Eks? Hvilken eks? Det var for 40 år siden.
Han er ikke en eks.
Han er et hospice, et gamlehjem, men det er imponerende.
Gå!
Jeg gjør det kun for deg.
Hva vil du?
Det er… Anna får ikke sove.
Hvorfor ikke?
Alt bråket.
Det er hærfuglene i hagen.
Ja, hærfuglene også.
Jeg synes også det er vanskelig å sove i en ny seng for første gang.
Jeg har merket det.
Men jeg tror datteren din plages mer av at hun kan høre at dere to "ommøblerer".
Hva?
Vi kan høre at dere flytter på møblene.
Sengen!
-Vet du hva dere bør gjøre? -Si det.
Knull så hun blir sliten og slapper av.
Giuliana, i vår alder må vi vise respekt og forstå når vi har gått for langt…
Jeg har en svigertøyte.
4 DAGER TIL BRYLLUPET
3 DAGER TIL BRYLLUPET
-God morgen. -God morgen, Patricia.
-Takk, Patricia. -Takk, ja.
Vet dere, i går kveld fikk jeg litt av en åpenbaring.
Jeg innså at jeg er lykkelig.
-Vi la merke til det. -Det er fint.
Endelig lykkelig.
Jeg håper bare at jeg ikke kjeder Nunzio.
Noen ganger virker han fjern, fortapt i tanker.
Mamma, det er fordi at greia er
at Nunzio ble behandlet for depresjon allerede på videregående.
Ja, det er sant.
Jeg trodde han hadde kommet over det,
men han sa til oss…
…at han føler en eksistensiell tomhet
og er overveldet av tristhet og apati.
Ja, Emilio sa at han også har merket det. Deprimerte mennesker føler det.
Ja, men Emilios depresjon er rasjonell.
Han er ensom, og livet hans suger. Det er normalt at den stakkaren er nedfor.
På den andre siden vet du ikke hvor Nunzios depresjon kommer fra.
Det er et mal de vivre, l'ennui.
De vil ikke stå opp om morgenen fordi de ikke kan møte en ny dag,
og bader ikke fordi de er redde for vann.
Det er den farligste typen depresjon.
I love you!
Dere, denne øya er fantastisk! Hvem vil ta en tur med meg?
Det er depresjon.
Oppturer og nedturer.
Jeg vil ha et glideflys vinger
Får å nå langt og fjerne ting
Og en hytte ved elvens strøm
For å rense fjærdrakten min
En gang var jeg på ridetur med Fiordaliso i Albania.
Jeg vet ikke hvem det er.
-Kjenner du ikke Fiordaliso? -Nei.
Så ta livet av deg. Skyt deg selv.
Ikke vær sånn.
Er det noen som driver salongen mens du er borte?
Den er stengt. Det sparer strøm.
-Den er uansett et pengesluk. -Hva?
Tesalongen. Den er et pengesluk. Det går veldig dårlig.
-Det visste jeg ikke. -Jeg har ikke sagt det til noen.
Mine leverandører, og nå du, er de eneste som vet det.
Er det derfor du ikke ringer? Jeg trodde jeg hadde gjort noe galt.
Jeg trodde du ikke utsto storebroren din mer.
Selvsagt ikke. Jeg trenger noen som har det verre enn meg.
Kom hit, dyr. Kom og se denne skjønnheten.
Jeg henter en flaske vann.
Ale?
Ale!
Hva?
Du kan sole deg.
Ja, jeg håper det.
Jeg tror ikke det blir et bedre tidspunkt å sole seg på.
Jeg tror ikke jeg kan sole meg!
Kan du ikke sole deg selv?
Faen ta det! Jeg soler meg aldri!
Jeg ville ikke engang dra til denne jævla øya!
-Jeg soler meg ikke! -Jeg soler meg ikke!
Ikke jeg heller!
Hvem bryr seg? Ikke sol dere. Ingen tvinger dere.
Paranoide galninger.
Jeg har solkrem med faktor 50.
Vi går og svømmer.
Nunzio tok bilder ved klippekanten, og Emilio sa "sol deg",
så jeg gikk nærmere, og han tok bilder.
Jeg lovet meg selv å gjøre det, og jeg skulle.
Emilio gjorde ikke en dritt. Det er greit.
Så tenkte jeg at jeg skulle dytte ham utfor.
Jeg klarte det ikke.
Du har alltid vært sånn.
-Hva? -Du tok dans, men nektet å opptre.
Og svømming, men nektet å konkurrere.
"Nei, mamma. Jeg kan ikke." Husker du scenene du lagde?
Husker du? "Jeg blir nervøs."
Det er ikke helt det samme.
Jo, det er det. Du må komme over dette. Det er mord, men for ditt eget beste.
Jeg må på do.
-La henne være. Hun er flau nok. -Hva sa jeg?
Hun dyttet ham ikke utfor en klippe. Samme det, sånt skjer.
-Hun er skuffet nok. Ikke gjør det verre. -Kan jeg ikke si noe? Hun er ikke en baby.
Det er ikke poenget.
Det er hun som setter så høye forventninger til seg selv.
Lavt blodtrykk, nervelammelse, aconitum. Gi dere.
Hun er eksperten, men når hun blir presset, blir hun paralysert.
-Snakker dere om meg? -Nei da.
Nei.
Uansett, etter min mening,
med tanke på hvordan ting går,
kan vi ikke gjøre det.
Det holder! Du må tro på oss som familie. Og mest av alt må du tro på deg selv.
-Du er alltid så negativ, Emilio. -Alltid.
-Mon tro hvorfor. -Hva mener du?
Dere har alltid behandlet oss to som idiotiske unger.
Men når det passer dere, skal vi være voksne.
-Flott oppdragelse. -Det holder! Dere klager alltid.
Hvem bryr seg om oppdragelsen deres, eller hva vi synes om dere?
Dere er 30. Bli voksne!
Ja. Dette gjør meg utrolig trist.
Å finne ut at vi ikke kan gå sammen for å begå et mord.
-Mamma har rett. -Ja.
La oss holde sammen og fokusere på oppgaven vår.
Det er ikke så vanskelig. Vi gjør ikke noe genialt her.
Vi må bare bli kvitt en ubrukelig, idiotisk mann.
Ja. Kom igjen.
Gå en tur med broren din.
Dere kan lete etter drapsplanten.
-Ja. -Hva heter den igjen? Anagoneda? Anconeda?
-Aconitum. -Aconitum.
Kom igjen. Gå.
Vær modige.
-La oss dra. -Mot.
Hvem ligner de? Ikke oss.
-Din far, feigingen. -Ikke.
-Moren din sjefet med ham. -Pass dine egne saker.
Uansett, potensielt dødelige planter kan bli funnet hvor som helst.
Du sier det som om det er bra.
-Ingenting. Vi må se der borte. -Gå du. Jeg venter her.
Hvorfor det?
Jeg holder utkikk.
Jeg advarer deg hvis noen nærmer seg. Jeg lager lyden av et dyr. En hest!
Genialt. Ingen vil legge merke til kneggingen din.
Idiot.
-Det er en naken mann på badet vårt. -Hva?
-Det er en naken mann på badet vårt. -Hva mener du?
-God morgen. -Hvem er du?
Nei, hvem er du?
Er det noen barn her?
-Nei. -Flott.
Men det er voksne her…
Tilgi meg. Jeg brukte badet deres. Rommet mitt har ikke noe bad.
Jeg er Bojan, Nunzios forlover.
Jeg kom nettopp fra Chile.
Reis deg, la oss gå.
Fant du den?
Nei.
Herlighet. Jeg føler meg rar. Jeg ble trøtt av den luren.
Hva er galt?
Rolig. Jeg må fortelle deg noe.
Du skremmer meg allerede.
Jeg fant den.
-Faen. Hva om jeg var borti den? -Jeg tror du var borti den.
Hvordan vet du det?
Du har litt utslett.
-Jeg dør. -Nei. Du har ikke spist den.
Vi drar på sykehuset.
-Spiste jeg den? -Hva?
-Jeg vet ikke. -Hva? Beiter du mens du sover?
Folk går i søvne. Kanskje jeg spiser i søvne. Hjelp!
-Emilio! -Hjelp!
-Nei, vent! Emilio! -Jeg dør!
-Emilio! -Jeg holder på å dø!
-Mer frukt, Carlo. Mer. Ikke vær redd. -Ja. Hva skal jeg gjøre?
Hvor faen har dere vært?
Ikke spør.
Fant dere planten?
Ja, men geniet her sov oppå den, så vi måtte skynde oss til sykehuset.
Det er fortsatt hovent selv med kortison.
Vi kan ikke bruke aconitum, for hvis de etterforsker,
vil de skjønne greia og ta oss.
Hvorfor saboterer du meg når jeg prøver å gjøre noe?
Jeg forgiftet meg selv med vilje.
-Ja… -Stille.
Hva skjer?
Nunzio dro til landsbyen for å hente noen av Luis og Patricias venner
for å feire at forloveren er kommet.
Hvilken forlover?
Han heter Bojan.
Serbisk bryllupsplanlegger, adoptert i Uruguay.
-Er han blind? -Midlertidig.
Han skadet øynene da han organiserte første nattverd i Valparaíso.
-Anna. Endelig er vi alene. -Ja. Hvor er mamma?
Hun hviler. Hun var litt sliten.
Så uvanlig for en 87 år gammel dame.
Jeg vet hva du vil.
Hva?
Er du modig nok?
Hva snakker du om?
Å forlate ham.
Den Anna jeg en gang kjente, ville ikke nøyd seg med han der.
Unnskyld meg?
Rart fra en mann som falt for en 87 år gammel dame med seks millioner i banken.
Du har rett. Jeg har alltid likt rike kvinner.
Men ikke for pengene.
Rike kvinner er lykkeligere enn fattige. Jeg liker lykke.
Dette er meg og deg. Vi elsket under en skoledemonstrasjon.
Nei, du har aldri vært så myk.
-Forstår du? -Hva skjer?
Ingenting. Det er problemet.
Ikke for å klandre noen, men aconitumplanen var en fiasko.
I overmorgen skal Luis og Patricia på en festival i Ciutadella.
Det er det perfekte tidspunktet for å dra til Ceccano.
Vi putter sovepiller i Nunzios drink, og når bestemor legger seg…
-Og om hun ikke gjør det? -Hun legger seg alltid etter maten.
-Kanskje ikke nå. -Ikke vær dum. Hun legger seg.
-Hvis ikke, slår jeg henne ned. -Ro deg ned. Så bestemor legger seg.
Vi bærer Nunzio ut i garasjen mens han sover.
Det er ingen overvåkingskameraer på vei til garasjen.
Vi setter ham i bilen. kobler en slange til eksosrøret,
starter motoren…
…til det øyeblikket da…
Hva med Bojan?
Og Bojan… Vi finner på noe og får ham også til å dra på festivalen.
-Eller vi dreper ham også. Fornøyd? -Det er for mye.
Ett problem av gangen, takk. Emilio, prøv å være positiv.
Vær positiv, sønn, for en gangs skyld.
Bra at han er blind.
Hvis noen skal se noe, bør det være en blind person.
De neste 48 timene
må vi fortsette å spre ideen om at Nunzio vil ta livet av seg.
Hvordan?
Med en genistrek. Vi forfalsker et selvmordsforsøk i bassenget.
I bassenget? Hvem tar livet av seg i et svømmebasseng?
En som vil dø. Hvem bryr seg om hvor?
Bassenget er umulig.
Det er ikke meningen at han skal lykkes! Det må bare se ut som om han prøvde.
Og jeg har en stor plan for overvåkingskameraene.
Hvorfor skal jeg forklare det for folk uten fantasi?
-Det høres idiotisk ut. -La oss stemme over det.
Hvem er imot bassengideen?
Flott. Mamma og jeg er for.
Stemmene deres er ikke verdt en dritt. Forslaget vedtas.
-Det er ikke sånn man stemmer. -Jo, sånn!
Siden dere var enige, tar jeg skylden hvis ting går skeis. Jeg bestemmer!
Uansett, det skjer i morgen når bestemor og jeg velger blomster til bryllupet, ok?
Unnskyld meg, men hva vil skje?
-Jeg sier det i morgen tidlig. -Herregud.
Så fint å ha blitt kjent med deg, Bojan. Synd du bor så langt unna.
Absolutt.
Hadde du bodd litt nærmere…
3 DAGER TIL BRYLLUPET
2 DAGER TIL BRYLLUPET
Vær så god. Pass på trinnet.
Vær forsiktig.
Denne planen høres ut som en vits.
Han kommer.
Pappa, dette gir ikke mening.
Bare ikke hold igjen. Se fortvilet ut. Lat som om du er knust.
Jeg vet ikke om jeg kan.
Nunzio, hva skjer?
Jeg tar en svømmetur.
Du vet at pappa kan ta "tomlunge" i et helt minutt?
Hva er en "tomlunge"?
-Nei, ingenting. -Nei, si det. Ikke vær så beskjeden.
Jeg kunne holde pusten under vann i halvannet minutt.
-Til og med lenger. -Jeg har dykkersertifikat.
Jeg tok det på Bali på 80-tallet for å unngå en falsk passavgift.
-Det vanlige italienske, juridiske tullet. -Selvsagt.
Du kan nok ikke holde pusten i halvannet minutt.
Vi gjør det sånn.
Mens jeg er under, tar dere bilen og kjører rundt øya.
Jeg vil ikke ha rørt meg når dere er tilbake.
Vent nå litt.
Kjør på.
-Kjør på! -Herregud!
-Pappa, hva gjør han? -Hva har du gjort?
-Hva jeg har gjort? -Du er gal som prøvde det!
-Pappa! -Du er gal som risikerer livet!
-Ikke risiker livet ditt! -Er jeg gal? Dere er gale!
Du kom ikke opp. Vi trodde du hadde besvimt.
Jeg? Dere er gale. Dere er en rar familie.
På en syk, ikke morsom, måte.
Dere er syke!
Du er en dårlig skuespillerinne.
Det var for overdrevent, for skingrende, for mye skriking. Forferdelig.
Men det var det du ba meg om.
-Det var litt mye. -Synes du at du gjorde det bedre? Hva?
Luis, er du der?
-Hei, Carlo. Alt bra? -Flott.
-Hva trenger du? -Det er litt sensitivt.
Du burde vite at Nunzio går gjennom en tøff depresjon.
Nunzio? Men han virker så glad.
Han prøvde å ta livet av seg i fjor.
Og for noen minutter siden i bassenget…
…prøvde han å drukne seg.
I bassenget?
Hvordan kan man drukne seg selv i bassenget? Det er umulig.
Det er ikke umulig!
Nunzio kan være uforutsigbar, en galning, men han har en utrolig mental styrke.
Du må ikke si det til ham, selvsagt.
Jeg sier det bare for å holde deg informert.
Jeg ville be deg om å holde øye med ham, særlig når vi ikke er her.
Selvsagt.
Tusen takk, Luis.
Forresten, det må være opptak på overvåkingskameraene
av selvmordsforsøket hans.
Kan vi se på det? Jeg vil høre hva du mener.
Når eierne er borte, er kameraene på, men de tar ikke opp.
Så hva faen er de der for?
For å avskrekke tyver.
Jeg er lei for det med Nunzio.
Om du vil, kan jeg ringe en psykiater jeg kjenner.
Nei, han hater psykiatere. Han stoler bare på sjamaner.
Samme det. Ha det. Dra til helvete.
Anna?
Hvor har du vært?
Jeg fikk ikke sove, så jeg gikk en tur.
Den svømmebassengideen var utrolig dum.
Alessandra har rett.
Du holder oss bare nær så du kan kritisere oss.
Jeg så deg i bassenget med Nunzio.
Meg? Hva snakker du om? Jeg gikk alene.
Hvem knullet på sofaen, da?
Carlo!
Det må ha vært Giuliana. De to er som kaniner.
Trodde du jeg ville snike meg vekk med min mors morder?
Vet ikke. Kanskje du har et Electra- kompleks. Du er i en jungiansk fase.
Kutt ut.
Uansett, Nunzio velter seg fortsatt rundt på sofaer,
arrangerer fester og praktiserer lykkeyoga.
Hvem vil tro at han vil ta livet av seg?
Ikke engang om han sa det selv.
Hvis han sa det selv, tror jeg folk ville trodd det.
2 DAGER TIL BRYLLUPET
1 DAG TIL BRYLLUPET
La oss ta et bilde.
-Hva gjør du? -Et familiebilde.
-Kom igjen. -Virkelig?
Ta av deg brillene, kjære.
Si "smil", dere.
Nei, si "Grease" med fingeren som John Travolta.
-Kom igjen. Du også, Carlo. -Absolutt.
Flott. Vi sjekker labyrinten.
-Kan jeg stille et personlig spørsmål? -Ja.
-Er det vanskelig å ha en så heit datter? -Hvorfor spør du?
Så prippen.
Glem det.
Jeg glemte at du er ingeniør. Med sjelen til en konform robot.
Beklager. Min feil.
Kyss meg i ræva.
Der er det.
-Hva skjer? -De forbereder seg til festivalen i kveld.
-Anna? Jeg går opp. -Ja. Vi kommer straks.
Giuliana er i gode hender.
Nunzios to ekskoner hadde ingen, de stakkarene.
Ingen som beskyttet dem slik du beskytter moren din.
Hva snakker du om?
Om kjærlighet, Anna.
-Hva synes du om Nunzio? Virker han glad? -Hvordan det?
Jeg vet ikke. Jeg er litt bekymret.
Han virker deppa.
Jeg vil ikke at han skal gjøre noe dumt.
Som hva da?
Han skal ikke bli funnet
sugende på et eksosrør i en garasje.
La oss bli med Giuliana.
Litt etter litt, sakte,
som morgengryet kommer etter natten, og på toppen av min angst
er ditt nærvær uskarpt som avstanden din.
Veldig bra. Jeg forsto ikke en dritt, men svært poetisk.
Hør, Nunzio.
Jeg trenger noen å snakke med,
men barna mine duger ikke, og slett ikke Anna.
Men jeg duger?
Det er ingen andre.
Det er personlig.
Jeg tror at du er den rette til å hjelpe meg.
-Forbannelsen av å være elsket av alle. -Ja, sikkert.
De klistrer seg på.
Det er en bar rett utenfor. Skal vi ta en drink der?
-Spanderer du? -Ja. Kom igjen.
-Hvordan går det, kjære? -Flott. Jeg er nesten ferdig.
Du er heldig, Anna.
Det er sjeldent at en datter kan delta i morens bryllup.
Det er flott.
Bojan, hva vil du?
Det alle vil.
Kjærlighet.
Penger.
Hvor mye?
Én million.
Én million?
Er du sprø?
For en 87 år gammel kvinne?
Nunzio er vennen min.
Se, hun er energisk og vittig, men hun er også en plage.
Selv om jeg bryr meg om henne, er hun ikke verdt mer enn 300 000 euro.
-Kom igjen. Fire hundre tusen. -Tre hundre og femti.
Ok, 400 000, og jeg sier til politiet
at Nunzio prøvde å ta livet av seg i Montevideo for to år siden.
Ok?
Jeg elsker ikke Anna lenger.
Jeg vil skrive et brev til henne og forklare hvorfor.
Jeg har allerede skrevet det. men det er fryktelig.
Du kan skrive, snakke. Du har ordet i din makt.
Kanskje du kan hjelpe meg med å skrive det om?
-Har du en penn? -Ja.
-Her. -Er du klar?
Jeg kan ikke. Skriv det, du. Jeg kopierer det senere.
Greit, men ingen gråting. Jeg skjønner at du er trist, men prøv å manne deg opp.
Jeg vil at det skal fremstå som et siste farvel.
Livet har mistet all mening, og jeg ønsker å forlate verden.
"Anna, min gamle elskede."
Det er en perfekt start, men ikke skriv "Anna".
Skriv "min gamle elskede".
-Hvorfor det? -Fordi navn er distraherende.
-Brevet er til Anna. -Selvsagt, men det vet hun allerede.
-"Anna, min gamle elskede." -"Min gamle elskede", ok?
Må vi bry oss med dette tullet?
-Greit. -Kom igjen.
-"Min gamle elskede." -"Min gamle elskede."
-"Jeg vet at jeg er…" -"En tosk."
Jeg verdsetter ærligheten.
-"En arrogant tosk." -"En arrogant tosk."
"Falsk."
-"Fask." -"Forfengelig."
Forfengelig? Du tar det helt ut, hva?
-Ja. -Ok. "Forfengelig."
"Bak masken…"
"Masken."
-"… er det ingenting." -"Ingenting."
-"Bare dritt." -Dritt?
Ja.
-Du må ikke ydmyke deg selv. -Jo, det er viktig.
Jeg vil være tydelig, direkte, nesten masochistisk.
"Det er derfor jeg har bestemt meg for å forlate vår verden."
Det er et mesterverk.
Vi legger det i bilen ved siden av liket.
Avskjedsbrevet hans.
Jeg har noe viktig å fortelle deg som du må vite.
Herregud. Bra eller dårlig?
Det er bra.
"Jeg innser hvor verdifull mannen min er." Er det bra?
Nei, det er mer som "Bojan vet at vi vil drepe Nunzio."
Hva? Tuller du?
Nei.
Hvordan faen er det bra?
Fordi det ikke er et problem. Vi har gjort en avtale.
Han vil faktisk bekrefte Nunzios suicidale tendenser.
-Syns du ikke at dette begynner å utarte? -Ikke bekymre deg.
Det er normalt at ting blir litt rotete når man planlegger et mord.
Kjære, stol på meg.
Navnet ditt består av to magiske stavelser.
"Nonne."
"Zio."
Alle elsker deg.
Du legemliggjør 54 kvinnelige og 54 mannlige egenskaper.
Du er ikke alene. Du er Guds storebror.
Alle elsker deg.
-Hei, Luis. -Hallo.
-Når er festivalen? -Snart.
Jeg så dem øve med hester.
-Likte du det? -Veldig.
Patricia føler seg ikke bra.
Hun har en alvorlig migrene. Jeg tror ikke vi drar.
Luis?
-Luis. -Ja?
Vi kan ta oss av Patricia.
Nei, ikke tenk på det.
Datteren min driver en salong som selger urtete mot migrene.
Hun er praktisk talt lege.
Og jeg var frivillig på et hundehjem i fem år.
Hunder får også migrene, og vi behandlet mange av dem.
Ok? Vi tar oss av Patricia. Og festivalen er bare én gang i året.
-Tre ganger i året. -Men dette er en øy. Ingenting skjer her.
-Selv én er en stor greie, ikke sant? -Jeg vet ikke.
Jeg hadde også et problem med bilen min i dag.
Den klarer seg ikke helt til Ciutadella. Det er ikke ment å skje.
Jo. Du kan bruke bilen vår.
Ja vel?
I så fall, flott, takk.
Bare hyggelig. Så fint. Kjempebra.
-Hei. -Ja?
Dette er et mildt, beroligende middel til moren din.
-Ja. -Denne vil slå ut Nunzio.
Carlo, sørg for at du ikke… Vet du?
Anna.
-Hvem er disse menneskene? -Buraco-kortspilljentene.
-Kjære? -Ja?
Liker du denne kjolen? Jeg kjøpte den på turné i Kairo for mange år siden.
-Ja. Du ser ut som Vanna Marchi. -Du er så teit.
Jeg liker Vanna Marchi. Selv som kvinne.
-Overraskelse! -Overraskelse!
Jeg kan ikke tro det!
-Brudepikene mine er her! -Ja.
-Jeg trodde dere skulle komme i morgen? -Vi ville overraske deg.
-Så flott! -Hva skjer?
-Vennene hennes er kommet. -Brudepikene mine er her.
Lidelse, Ulykke og Bedrøvelse.
Dere kan spise middag med oss i kveld. Vi drikker oss dritings.
-Absolutt. -Se på dette.
-Hyggelig å treffe dere. -God kveld.
-For en overraskelse. -God kveld.
-Kjempegod idé. -Ja.
De blir til middag.
-Ja. -Jeg tror ikke det.
-Bojan, unnskyld meg? -Ja?
Du kan ikke la en mulighet som dette bare gå.
Bryllupsplanleggeren vår. Utdrikningslaget.
-Utdrikningslaget, Bojan. -Ja, nettopp. Utdrikningslaget.
-Ja, vi må ha det. -Hva er planen?
Vi tar en kveldspiknik.
En svømmetur ved midnatt.
Dere kan svømme om dere vil, men dere må ikke.
Jeg har en bedre idé.
Hvorfor ikke ta dem med på Ciutadella-festivalen?
-Så lenge det er sprit! -Det er der hotellet vårt er.
Vi blir dritings og kryper tilbake til rommene våre på hender og knær.
-Ok. Til festivalen. La oss dra. -Festivalen.
-Ja. -Vær forsiktig.
La oss lukke døren.
Bli full for meg også, ok?
Ja, selvsagt. Jeg skal ta en dobbel.
-Ok, kompis. -Denne veien. Bøy deg. Sett deg inn.
Ha det, vakre damer. Ha det gøy. Ha det.
Ha det.
-Drikker vi ikke? -Jeg lager Cuba libre.
Vet du hvordan? Du må presse limen over isen først.
Jeg vet det.
-Jeg skal hjelpe deg. -Nei.
Han vet hvordan.
-Er du sikker? -Selvsagt. Han drikker mye.
-Han har ødelagt så mange høytider. -Virkelig.
Siden vi er familie nå, kan vi slutte å late som, ikke sant?
Vi kan sniffe fritt. Alle deltar, ikke sant?
Nei, ellers takk.
Ikke jeg heller.
Jeg gjør det. Familie betyr ærlighet.
Ærlighet og kokain. Dere blir ikke skuffet.
Ja vel.
Her er jeg.
Jeg tror jeg la den på rommet mitt.
Her. Rom og cola.
Ok.
-Denne er til Nunzio. -Takk.
-Denne er til deg, kjære. -Takk.
-Her. -Takk, pappa.
Emilio.
For familien.
-For familien. -Familien.
Dette er grunnlaget for et flott skuespill.
Den usikre datteren, den deprimerte sønnen,
foreldrene som har vært sammen siden videregående.
Bestemoren med en enkemann etter flere kvinner, og han er yngre.
Det kan bli en flott komedie.
En mørk komedie.
Det kommer an på slutten.
-Ja. Du har rett. -Ja.
Må du gifte deg med bestemor?
-Hvorfor ikke? -Kanskje det ikke er en god idé.
-Kanskje ikke for noen av dere. -Emilio, slutt.
Beklager, jeg ble plutselig veldig trøtt.
Hvis noen kan være så snill å hente kokainet på soverommet
fordi jeg…
Jeg glemte det.
Og det var hans siste ord.
Alle sier at bensin er veldig dyrt på øyer.
Jeg tror ikke det. Vi fylte litt i dag.
Hvor mye kostet det? 1,60, 1,70 per liter?
Vi har ikke spist paella ennå. Vi er her, men har ikke spist paella. Det er sprøtt.
Valenciansk paella har kjøtt, sier Luis.
Vi blander den med sjømatversjonen med blåskjell.
Vi spiser deilig, blandet paella, en perfekt kjøtt- og sjømatkombinasjon.
I dag svømte jeg 100 lengder.
Hundre lengder i bassenget.
Det er ikke et olympisk basseng, men 100 lengder er mye.
-Så jeg er litt trøtt. God natt. -Emilio?
Før du tar på deg pyjamasen må vi drepe Nunzio.
-Kan jeg si noe? -Vær så god.
Seks millioner. Er det verdt mer enn Nunzios liv?
Ja, åpenbart. Men ikke bestemors.
Det er tydelig at du og pappa ikke oppdro oss godt.
Dere oppdro oss annerledes.
Så Emilio og jeg vil ikke drepe noen. Vi trekker oss. Vi klarer det ikke.
Det er vel greit.
Ok.
-Mener du det? -Ja, kjære.
Gå og legg dere.
Hva med dere?
Vel…
Vi skal vekke Nunzio sakte og ta ham med på rommet hans.
Da gjør vi det.
-Ja. -Ok.
Beklager at vi blandet dere inn i dette. Unnskyld.
Men takk for at dere er her selv om denne greia har vært helt sprø.
Det er over nå.
Ok. God natt.
-God natt. -God natt, kjære.
God natt.
Klar?
Løft ham opp. Du må løfte ham.
Men hvis jeg tar ham i… Han er tung. Jeg tar føttene.
Skru på lyset.
-Få inn bena hans. -Jeg prøver.
I mellomtiden henter jeg slangen.
Brevet.
Hva faen?
Nei.
Hva i…?
-Anna. -Ja?
Kom hit litt.
-Hva? -Jeg finner ikke eksosrøret.
-Det burde være her. -Hva?
-Jeg finner ikke eksosrøret. -Hva?
Det er ikke noe eksosrør.
Hva mener du? Det er umulig.
Det er intet eksos… Det er ikke der.
-Det er en elektrisk bil. -Hva?
Hvordan gjør vi dette uten eksosrør?
Det er en elektrisk bil. Vi kan gi ham elektrosjokk.
Gi deg. Hjelp meg her.
-Ok. Hva nå? -Nå går vi og legger oss.
Hva?
Moren din er ikke senil. Vi fortalte henne om Nunzios fortid.
Hun vet om det.
Kanskje det er slik hun vil bruke tiden hun har igjen.
Uansett hva som skjer.
Jeg skjønner. Og det burde være bra nok for meg.
Jeg vet ikke. Jeg har gått så langt av kjærlighet. I strid med all logikk.
Jeg gir meg her.
-Kom og legg deg. -Om litt.
Anna!
Hva var det?
De sendte ham til Ceccano.
-Hva skjer? Hvor er Nunzio? -Han sov i stuen.
-Nei, han var her med meg. Hvor er han? -Mamma!
-Hva er det? Herregud. -Hva skjer?
Luis! Hva har du gjort? Du er gal!
Hjelp!
Jeg vet ikke hvorfor jeg gjorde det.
Ring ambulanse. Hjelp!
Gi meg pistolen! Luis!
Det betød ingenting!
Kan noen ringe en jævla ambulanse?
En så vakker sykepleier kan bare jobbe på et sykehus ved sjøen.
Du har virkelig rotet det til denne gangen, min venn.
Du også.
Hva ville du ha gjort om jeg gjorde deg foreldreløs?
Jeg hadde kjøpt en Harley og en villa i Montenegro.
Hva sa du?
Ingenting.
Unnskyld.
-For hva? -At han ikke er død.
Hva skal du gjøre?
Om to uker, så snart Nunzio kan gå igjen, drar vi tilbake til Roma.
Vi setter opp Den gamle kvinnen og havet. Etter forestillingen drar vi til Brasil.
Men hvorfor, mamma?
Men først
skal jeg overføre de seks millionene til kontoen din.
Mamma, vær så snill.
Kanskje litt mindre. Jeg trenger penger til Brasil.
Jeg har akseptert grunnen til at Nunzio er med meg.
Men jeg vil nyte livet mitt så lenge jeg kan.
Så jeg skal late som om jeg fortsatt har pengene,
og jeg skal nyte Brasil ved å gjøre ham til min personlige slave.
I min alder er det verdt risikoen å være i Brasil
og elske i sanden,
vet du.
Kanskje ikke bare i din alder, mamma.
-Hvordan er vannet? -Bra. Veldig deilig.
-Skal du ikke bade? -Ikke faen.
Her er mamma.
-Hvordan går det? -Greit, alt tatt i betraktning.
Og bestemor?
Bestemor skal ikke gifte seg.
Takk og lov.
Men det hadde vært fint å dra på en ny ferie sammen.
Selv om vi ikke må drepe noen.
Nettopp.
Så hun skal ikke gifte seg?
Nei.
Vi drepte ikke fyren, men vi reddet i det minste henne.
Nunzio gjorde alt selv.
Det var ikke akkurat enkelt for oss heller.
Vi fortjener i det minste en takk. Kanskje mer.
-Ikke sant? -Ja.
Snakket du med bestemor om pengene?
-Jeg går en tur. -Jeg blir med.
Hva sa jeg?
-Snakket du med henne? -På sykehuset?
-Ja. -Nei.
Så jeg har vært nervøs i disse tre ukene helt gratis?
-Fortalte du om jolla? -Slutt å gi henne en prislapp.
Du vil bare ikke si det til oss!
-Ikke snakk sånn til moren din. -Ikke snakk sånn!
-Frekt. -Ikke en flåte?
Hvorfor er alt alltid min feil?
-Nok. Slutt å syte. -Nei.
Med mitt eget sted kunne dere nyte…
-Bare glem det! -Nei, det er ikke sant.
Her er mamma. Og flyet hennes også.
Det stuper.
Jeg visste det. Jeg hadde en følelse.
Kom igjen. Vær så snill!
Du vet ikke dette, men mamma kvalte hunder.
Og jeg mener ikke pudler.
Hva skjer med denne hunden?
-Hva skjer? -Ingenting…
Det er en sensitiv sak.
Hva faen er replikken?
Luisa…
Luisa… Faen!
Få henne til å stoppe.
-Her er han. -Her er han!
Hva om vi ikke finner arsenikk på Menorca? Beklager.
Hva om vi ikke finner…
-Nei, vent. -Stopp.
-Begynne på nytt? -Giovanni sa det.
Veldig fin.
Hvem prompet?
Jeg klarer ikke. Jeg venter bare på prompen.
-Du er en tosk. -Gå.
De har sendt ham til Ceccano.
Greit.
Greit. Faen heller.
Og kutt.
Tekst: Linda Hansen