EN CAPÍTOLS ANTERIORS
Què és això?
Converteix els súpers en brètols de pa sucat amb oli.
Has estat al pou des que va morir la Ruby,
cada cop més enfonsat.
Tens l'oportunitat de remuntar.
Els n'hauré d'injectar a tots.
Quan tots estiguin guarits, me n'injectaré a mi.
Prou de veterans malalts.
Prou de patiment. Prou de l'Aranya.
Què és tot això?
Són tots morts!
Vam anar al laboratori.
- No hi ha sortida. - No ho saps.
No ho diré a en Silvermane, però és llest.
Descobrirà el que has fet.
No, no. No, ara no.
Entreu. Som-hi!
No l'hauria de veure un metge?
No. Necessita descansar i prou.
Què dimonis és això?
Fos el que fos, va estabornir el gegant.
Què farem, cap?
Trobarem l'Aranya.
Porteu-me en Ben Reilly.
MOBLES CÀMERES
B. REILLY DETECTIU PRIVAT
Mira aquests babaus.
Perduts.
Jo era un d'ells, fa temps.
Són cecs i ni ho saben.
Juguen a fer el que els manen dia sí i dia també.
Collons, no calles mai, tu?
No.
Per què privar el món de la meva grandesa?
Bé…
Encara no ho notes, però aviat farem figa.
Parla per tu. Jo m'estic fent més fort.
Els moments així…
em permeten reflexionar.
No ho faig gaire.
No acostumo a ser autocomplaent, però…
si sabessis on em vaig criar…
Fam, escassetat…
Dos germans, vaig perdre abans de néixer.
Era una bogeria, tot allò.
¿Saps què em diferencia
de la infinitat de degenerats d'aquella època?
Un cor de jugador. Ni més ni menys.
No és força,
ni astúcia, ni crueltat…
És valentia.
I inquietud.
No en tenia mai prou.
No em podia aturar, ni acomodar-me.
És el consell que et dono.
"No t'acomodis mai."
No et conformis mai.
No acceptis el que et donin,
perquè ningú no et donarà allò que vols.
Et donaran el que vulguin, pels seus motius.
Ja n'hi ha prou, d'històries.
He d'anar a pixar.
Soc la Cat. Ens hem de veure.
Gràcies a Déu. Pensava que no…
Això, per en Ben.
Me la mereixia.
I això, de part meva.
En Ben s'ho va jugar tot per tu
i ho vas utilitzar per trair-lo.
La doctora el va esquarterar.
Et juro que no sabia que li faria mal.
Ho vaig fer per ell.
M'havia dit que no volia ser…
Ara sí que vols guardar-li el secret?
No tenies cap dret a dir res sobre en Ben a la Faber.
L'hi compensaré.
- Ja, i què més? - T'ho prometo. Confia en mi.
Sí, ja ho vaig intentar.
Ets una mentidera.
Una manipuladora.
Ho vaig fer per amor.
Per l'amor de qui?
D'en Flint.
Però en Ben és bo.
Et prometo que l'hi compensaré.
Com?
Si em dona l'antídot, jo l'injectaré a en Flint i en Dirk.
M'hi puc acostar sense aixecar sospites.
I no és cosa teva. En Ben ho pot decidir tot sol.
He estat pensant.
Qui t'ho ha demanat?
Ho veus? Aquest és el problema.
Per què li fem encàrrecs a un vell,
si som els que tenim poders?
Per què el necessitem?
No creus en la lleialtat, doncs?
"Lleialtat", diu.
D'allò que tu consideres lleialtat, jo en dic manipulació.
Què en traiem, de servir-lo? I què en treu ell?
Com de lleial et seria si no obeïssis les seves ordres?
Saps què? No em contestis.
Ho preguntarem al teu amic Winston.
Ah, no, que és mort.
No és la seva secretària?
Sí. És simpàtica.
On eres? T'estant buscant.
"T'estan", sense la te. I qui em busca, concretament?
En Robbie, per exemple. En Ben és a casa seva.
En Robbie diu que les està passan magres.
Les està "passant", sents? Amb la te.
- Què? - "Ant."
Aclareix-te d'una vegada.
- Investigacions… - Janet.
- Hola, Hank. - Jo no t'he dit res.
Però el teu cap té problemes.
No sé què ha fet,
però té tota la policia buscant-lo.
Ordres de l'alcalde. Ves amb compte, estimada.
Gràcies, Hank.
No es toca. Queda't aquí.
Si estigués donant acotacions al teatre,
en diria "amb presses per quedar amb algú".
Exacte.
Com està?
Viu.
Però encara no ha recuperat els poders. Necessita descansar.
Encara sembles un plàtan.
Un de ben madur, i les ferides tenen mal aspecte.
Sí, ja.
Com et trobes?
Pitjor del que sembla.
Com està l'altre?
De camí a les cascades del Niàgara. Amb sa mare.
Escolta, t'he de dir una cosa.
- La Cat m'ha demanat veure'ns. - Què?
- Quan? - Aquest vespre.
Vol l'antídot per injectar-lo a en Flint.
I a l'altre, en Leyden.
S'hi pot acostar i no s'ho esperarien.
Ja ens ha fotut…
No ho sé pas.
No és tan mala idea.
Quants cops has rebut al cap? Però si t'acaba de trair.
- Per què creus que ho ha fet? - Per en Flint.
- M'ho ha dit ella. - Exacte, el vol salvar.
Si creu que la pot ajudar, segur que ho farà.
Qui és?
- "Porquets, porquets…" - És en Leyden.
- "…deixeu-me entrar." - Què hi fa, aquí?
"O bufaré i bufaré…
i la casa us destrossaré!"
Gràcies! Gràcies.
Gràcies.
Quina mala cara.
- Què me'n dius? - Digue-l'hi a en Gielgud…
Deia que tinc la barbeta com el cul d'un ase.
Tinc la sensació que ja ens coneixem.
Sí, fa un parell de dies, a l'àtic d'en Silvermane.
Et vaig cantar una cançó. Que no et va agradar?
No, no, no. Em sones d'abans d'això.
Un mal embolic de faldilles?
Què t'ha passat a la cara?
Un bon embolic de faldilles.
Què vol?
A ell.
Amunt. El cap vol parlar amb tu.
Parlar "parlar", o només parlar?
Vull saber quin comiat he de preparar per als amics.
Encara no hauràs de repartir les tres possessions que tens.
Va, amunt.
Molt bé, ja vinc. Deixa'm agafar l'abric, primer.
No t'amoïnis, et mantindrem calentó.
BASADA EN ELS CÒMICS DE MARVEL
Ei, Reilly, m'escoltes o no?
Ho podries haver demanat i prou.
Pensava que érem amics.
És clar que ho som.
Però corria una mica de pressa.
El teu amic no es pot passejar per la ciutat
neutralitzant els meus avantatges.
Així que et demano amablement que em facis el favor de trucar-li.
No, no ho faré.
Perdona?
No em ve de gust parlar amb l'Aranya.
Si et dic la veritat, costa de parlar-hi, sobretot per telèfon.
"Mestre, et pots treure la màscara, que no et sento?"
Em prens el pèl? És una broma que no acabo d'entendre?
No, de debò.
Realment, no entenc ni la meitat del que diu.
Ja l'has vist. Duu un maleït mitjó al cap.
Quan ens vam conèixer, et vaig dir
que aquesta boqueta seria la teva perdició.
Potser avui ho serà.
No, em necessites. Estem negociant.
Necessites l'Aranya, ipso facto, em necessites.
Res ipsa loquitur…
En fi, no parlo llatí.
A més, diuen que l'alcalde Morris també està interessat
en el señor Araña,
així que, mira, aquí tothom remena.
Què voleu que faci un detectiu caigut en desgràcia?
Molt bé, doncs 500 dòlars.
El número que vull comença per cinc,
però no acaba amb cent.
Compte, amic meu.
T'interessa que et pagui, però continuar viu després.
Exactament.
Vull viure, i la bona vida costa diners.
Primer he pensat en Santorini, però no.
França també em sembla romàntic i segur,
fins i tot amb la meva boqueta.
- Mil dòlars. - Ni ho notaries, si fossin deu mil.
És per principis. Com bé deies, estem negociant.
- Tres mil. - Dos.
Tracte fet.
Molt bé, doncs fet. Cat, ¿series tan amable
de servir-nos una copa del Green Spot?
Porteu-li un telèfon.
Ho hauria fet per mil.
Te n'hauria pagat deu mil.
Dona senyal.
Soc en Ben.
Sí, ja ho sé. Perdona per les hores, però…
Què?
Que has fet què?
Fantàstic.
Mira, soc amb en Silvermane…
Digue-li que li perdono allò de l'altre dia.
El passat ha de quedar enrere. Digue-l'hi.
Diu que et digui
que no et té rancúnia per allò de l'altre dia.
I això del passat.
I que el passat ha de quedar…
no sé què, i que…
Digue-li que només vull parlar.
- Només vol parlar. - Digue-li…
Saps què? Digue-l'hi tu.
Senyor Aranya.
Doncs ho podem valorar
en relació amb qualsevulla futura informació considerada rellevant.
Per què coi parles així?
Faig de Ben.
La vida d'en Ben Reilly i què més?
No vull que sobrevalori la importància d'aquesta relació.
Molt bé, entesos.
Hi seré.
Què?
Vol l'antídot,
però vol que l'hi dugui l'Aranya.
- Ja ve. - Perfecte.
Ara, si no et fa res, voldria els dos mil.
O, com dirien a França, dona'm els meus Cecil B. deux mille.
Bon intent.
Però els diners eren per lliurar l'Aranya, no per trucar-li.
Molt bé, doncs què us sembla una altra ronda?
Què més tens, que la gent normal no es pugui permetre?
Res d'americà?
Potser un bourbon, o potser no és prou elegant?
Tres a un que l'Aranya no ve.
No li convé, això segur.
Per què vols l'Aranya? No serà de cap ajuda.
No sé per què ho dius. Crec que està molt en forma.
Es va ocupar d'aquest pallasso sense despentinar-se.
¿Tu trobes que l'Aranya estaria interessat
a treballar per a mi?
No li retrauria que apostés pel cavall perdedor.
No en tinc ni idea.
L'Aranya sol fer el que li plau.
De fet, és molt torracollons.
- Què coi passa? - M'estic guanyant diners per viatjar.
Et convidaria, però ja sabem el que passa.
Li podria haver dit que ets l'Aranya.
I jo, que tu ets el talp.
Encara l'hi puc dir.
Doncs ens tenim agafats l'un a l'altre.
Quan vingui l'Aranya, estigueu-vos quiets fins que jo ho digui.
Us juro que ja l'he vist abans.
Feu l'ull viu. No vull moviments sense el meu vistiplau.
Entesos?
Sí, mon capitaine.
Així, em donaràs l'antídot?
Ets la distracció perfecta. Ho puc fer ara.
Doncs, mira, et crec, però no el tinc.
- De debò? - Què xiuxiuegeu, vosaltres dos?
Li parlava a la Cat d'una illa francesa
on em gastaré els diners que em pagaràs.
Unes platges precioses,
unes valls de somni, pobles dalt de turons…
- Que avorrit. - Exacte. El lloc perfecte per estar sol.
- Salut. - I sort.
Ja sé d'on et conec.
De França.
No tinc ni idea de què parles,
i soc detectiu, així que deixa'm.
No, no, no. N'estic ben segur.
Meuse-Argonne.
Ets qui va ens va salvar del camp de presoners.
Espera. Us coneixeu?
Sí. I en Flint també el coneix.
Aneu trompa o què?
No he begut mai ni una gota.
A veure si ho entenc.
Aquest detectiu privat va ser al mateix camp de presoners que vosaltres?
I en Lonnie.
I l'Addison.
O sigui,
que aquest home era al mateix lloc on van experimentar amb tots vosaltres,
i resulta que és el millor amic de l'Aranya?
Crec que l'Aranya no entrarà per la porta,
perquè ja és a la taula amb nosaltres.
Esteu fent volar coloms, nois.
Si soc tan amic de l'Araignée és perquè…
doncs perquè el vaig salvar a Meuse-Argonne.
Sí, exacte. I no és cap conspiració.
De debò?
De debò.
És un truc de màgia o què?
Ara et concentraràs,
et fotràs el dit a l'orella i em miraràs l'ànima?
No, crec que no ens caldrà màgia.
Reserva'n per a les festes infantils.
I doncs? Vols mirar si tinc bitllets no marcats?
Mira, t'ho posaré fàcil: tinc cinc centaus i…
I mira, no un, sinó dos xiclets.
Et veig força calmat, però pensa una cosa:
soc una mica com tu, un detectiu.
Observo, escolto…
ho enregistro tot, aquí.
Ens en poses una altra?
Sí, si us plau.
I, com tu,
l'única persona a qui soc lleial de debò soc jo mateix.
Així que, si se m'acut com saber amb certesa
si tu, en Ben Reilly, ets l'Aranya,
ho faré, i tant em fan les conseqüències.
- Entens el que vull dir? - Et diria que sí, però…
Seu.
Jo ho veig així:
en Ben Reilly és un torracollons
que no pensa en ningú més que ell mateix.
I l'únic que sé de l'Aranya és que pensa en la gent.
No ha sigut mai passiu amb la mort d'innocents.
No si n'és conscient i si hi pot fer res al respecte.
Ni idea.
Creu-me.
Dona'm la pistola.
La que et penses que és secreta.
N'estic convençut,
però no segur.
Ja. Jo estic convençut que tots morirem,
però només hi ha una manera d'estar-ne segur.
Sí, exacte. Molt llest.
Us miro a tots i veig una colla de gent singular:
gàngsters, mafiosos, criminals empedreïts…
No és la mena de gent per qui l'Aranya perdria el son.
Oi?
Però hi ha una excepció.
Una espectadora innocent,
algú que l'Aranya no deixaria morir sense més ni més.
Prou d'això. No estic d'humor.
- No m'estranya. - Vull dir que no té gràcia.
És clar que no.
Perdre't seria una tragèdia.
Un cop per al negoci i per al meu cor.
Saps que m'alegres els dies.
Però, tal com ho veig,
és l'única manera d'estar-ne segur.
Deixa'm anar, Finn. Ara!
Mare meva. És el millor espectacle de la ciutat!
Llavors, si la mato,
ets només en Ben Reilly, un detectiu privat astut
que només pensa en si mateix.
O ets realment l'Aranya
i m'aturaràs abans que premi el gallet.
Escolta.
No em salvarà.
No perquè sigui mala persona.
Doncs per què?
Tranquil·la, cuca, et redimiràs.
Li he trencat el cor.
Per què?
Ja saps per què.
Vull que m'ho diguis.
Perquè estimo en Flint.
L'estimo.
I el volia salvar,
sense importar-me a qui ferís pel camí.
Bé, almenys ho reconeix.
Exacte, ho reconec.
Estic tipa d'amagar-me i de mentir.
- Vols saber-ho tot? - No, Cat.
Ho vaig fer perquè volia salvar en Flint i et volia matar a tu.
Desesperadament.
- Tu vas contractar l'Addison. - Sí.
I vas avisar l'alcalde de la venda d'alcohol.
Sí.
Ets la meva Judes.
Exacte. Així que endavant, mata'm.
Però fes-ho perquè em vols morta,
no per provar res sobre en Ben.
De l'únic que és culpable és de ficar-se en embolics.
Ho veus, Reilly?
És la diferència
entre estar-ne convençut
- i estar-ne segur. - No!
Que vinc en mal moment?
I ara.
En Silvermane ens estava alliçonant en com matar una dona indefensa.
Perdona, eh?
Ves-te'n a pastar.
Vaja, quina sorpresa tan agradable.
Aquesta distància ja va bé.
- Com va, Reilly? - De meravella.
Em demanaves i he vingut. Què vols?
M'agrada. Directe al gra.
- Parlem de negocis. - Som-hi.
No em crec ni de bon tros que treballis per a l'alcalde.
Tu ets massa llest i ell, massa curt.
Per què no treballes per a mi?
Si no pots amb nosaltres, uneix-te'ns.
Qui diu que no puc?
Jo, per exemple.
Jo et secundo.
Perdoneu,
però potser oblideu que soc l'Aranya i us puc fotre una pallissa?
Disculpa que m'hi fiqui, però escolta el que t'ha de dir el senyor Byrne.
Perdona, vols que m'escolti en Silvermane?
Només dic que, essent realistes,
no ets tan jove com abans.
Doncs estic en molt bona forma. Sí, com un roure. Oh, i tant.
Només dic
que potser no et convé entrar de cap a una confrontació
tan poc després de la baralla amb en Lonnie Lincoln.
No ho sé, potser et convé descansar una mica, saps?
Ja.
¿Per què no li dones l'antídot, tu em dones els dos mil,
- i tothom cap a casa? - Sí.
Mira, tu.
Que interessant.
Quantes trames entrellaçades.
I n'afegirem una altra.
L'hem trobada tafanejant per fora.
- Em sap greu. No hauria d'haver… - Calli.
Miri què duia, cap.
Què, volies que ho dugués jo mateix? Em semblava arriscat.
Tens raó. Molt millor així.
Així que tot el merder és per això, oi?
Porta-m'ho.
Sí, ja vinc. Només un moment.
Què se sent?
Però què fots?
Volia veure si funcionava.
Sí, sembla que sí.
Dona-m'ho, va.
Què, això?
Sí. I sense jocs.
I si jo vull jugar a un joc?
En direm "I per què ho hauria de fer?"
No soc dels que donen explicacions.
Ni a tu ni a ningú.
Dona-m'ho.
L'Aranya ja no és una amenaça.
Així que no entenc
per què estàs tan interessat a quedar-te amb aquestes xeringues.
Crec que és perquè ens vols poder controlar.
Vols tenir-nos dominats.
Flint, ocupa't d'aquest desgraciat.
O per què no trenco aquests últims vials?
- I ho enllestim d'una vegada. - Flint.
Encara vas amb mi, noi. Tots dos.
Ja saps que no li faria cap mal.
Ja saps què cal fer.
Tu trobes?
La seva xicota sabia què fer.
Però tu no vas tenir collons.
Vigila.
No és amic teu, Flint.
Ni tan sols és el teu cap.
És el teu titellaire,
que mou els fils i et fa ballar.
L'hi hem de permetre?
Mira'l.
No és especial.
Només és un vell amb un vestit car
que es resisteix a la irrellevància.
Mesura bé les teves paraules, noi.
Potser seran les últimes.
Va, descobrim qui hi ha rere la màscara.
- Què coi? - El periodista.
La mare que em va…
Robbie? Vinga.
Ajupe't!
Ben, darrere teu!
Ai, Ben.
- Robbie! Està bé? - Sí, crec que sí.
Ja veig per què detestes la feina.
Ei, nois. Us poso una copa?
- És l'Aranya? - Què passa?
Cau la pluja i fa anar l'aranyeta avall.
Guaita'l.
Molt bé.
A veure com va.
Veniu a buscar-ho.
No fotis.
Que desagraïda.
Em trenca el cor que m'hagis traït així.
No, et trenca el cor no haver sabut que era jo.
És per aquell dentista?
No hauries sigut feliç, amb ell.
Empastant càries en algun racó de Nova Jersey.
Et vaig salvar, desfent-me d'ell.
El dentista, ara en Flint…
Sempre tries tan bé, tu?
Exacte.
Trio els homes,
trio els vestits
i em trio les cançons.
Mentidera. T'encantava que et mantinguessin.
T'encantava que et cuidessin.
Ben alimentada, ben vestida, ben maquillada…
i ben pentinada.
Sense cap neguit, tret de la patxoca que feies.
El centre de totes les mirades.
"No et conformis mai." Era això, oi?
"No acceptis el que et donin."
Només lamento
no poder matar-te més d'un cop.
La veritat, estimada,
m'alegra que siguis tu.
Au, va.
Suposo que t'hauria d'estar agraït.
Per salvar-te la vida a França?
Sincerament…
me'n penedeixo.
No, no, no.
Per donar-me allò que sempre he volgut.
Mira'm, mama!
Soc una estrella!
No ets cap estrella.
Ets un malalt.
Com més poder tens, més emmalalteixes.
Però et puc ajudar.
No cal, gràcies.
Reserva't l'antídot per als perdedors.
Darrere teu!
No pinta bé.
L'Aranya, eh?
Més aviat sembla un gos.
Un gos petaner, de fet.
Mira com es retorça.
Quina desgràcia d'heroi.
Crec que ja n'hi ha prou.
I ara, què dius?
Tota la vida que espero això.
La meva pròpia obra a Broadway!
Amb totes les entrades venudes.
No queden butaques, només hi ha lloc dempeus.
- Fora! - "Fora" vosaltres!
Ja us podeu acomiadar de l'Aranya.
Atura't!
Ai, maca.
No crec ni per un segon que premis el gallet.
Quina llàstima.
No!
Vaja, vaja.
Senyores i senyors, esteu de sort.
Avui hi haurà doble funció,
amb el vostre protagonista, en Megawatt,
contra l'Home de Sorra.
Crec que no li agrada gaire el nom.
Sembla que l'espectacle arriba a l'acte final.
El desenllaç.
"Bona nit, dolç príncep.
I que els cors d'àngels et cantin en el repòs."
- Així es lluita! - Bravo!
Encara me'n queda un.
- Per què? - Prou que ho saps.
I ell també.
Ben fet, Aranya.
- Bentornat. - Moltes gràcies.
Gràcies.
Que en Finn Silvermane Byrne descansi en pau.
Fas bona fila.
Gràcies a tu.
Ens deixes un moment?
És clar.
Estimo en Flint,
però, en un món diferent, hauria fugit amb tu.
Ho saps, oi?
Una cosa és utilitzar un home.
L'altra és intentar mantenir-lo lligat
un cop te'n vas amb un altre.
- Ves-te'n a l'infern. - Ja hi soc.
I te'l mantindré ardent.
Gràcies!
Gràcies, Nova York!
És un honor ser l'alcalde!
Heu cregut en mi i em tindreu aquí per servir-vos!
Encara no sé si és republicà o demòcrata.
Què hi deia, quan el vas votar?
A la casella hi deia "el menys dolent".
Ho veu?
Veu com trontolla? Arreglin-ho.
Ja l'han sentida. Que no trontolli.
Com he de fer geometria en una taula que trontolla?
Doncs, apa, a les mines.
J. ROBERTSON - DIRECTOR
REVALIDA L'ALCALDIA
Jo em quedo el diari, en Flint, la noia, en Morris guanya
i la Janet tindrà un despatx nou.
I tu?
Una nova vida?
Em conformaria amb un bon frànkfurt.
Per fi ens serveix el petjapapers.
Investigacions Reilly-Ruiz.
Sí, estem oberts. Li puc donar hora a les…
Miri, està de sort. Tenim un buit a les dues.
Perfecte.
Fins després.
Per què a les dues?
Per semblar ocupats.
I vull un frànkfurt.
Convida en Robbie.
Què? Ara dirigeixes un diari.
Sí, i cobro menys que al Bugle.
Va, Robertson. No em pagaràs el frànkfurt?
REILLY & RUIZ DETECTIUS PRIVATS
Subtítols: Anaïs Mintenig
Supervisor creatiu: Guillermo Parra