‫- בפרקים קודמים של "ספיידר-נואר" -‬
‫מישהו שלח את אדיסון לשרוף לי את הבית.‬
‫אני רוצה שתגלה מי זה.‬
‫זאת קאט הארדי.‬
‫אם הוא יגלה שהיא עמדה מאחורי זה, הוא יהרוג אותה.‬
‫רק הכסף אומר את האמת.‬
‫המנוול הערמומי מסמן את כל השטרות שלו.‬
‫לא אכפת לי אם סילברמיין שכר אותך, אני אמצא את המלשן.‬
‫בוא, ג'יו.‬
‫פגשתי בבחור בשיכון הפחונים.‬
‫הוא מכיר את אדיסון וגם את פלינט מארקו. מה הסיכויים?‬
‫הפשע יצא מכלל שליטה. העיר זקוקה לסדר.‬
‫תקשר אותי ל"עכביש".‬
‫אם אתה אוהב אותי, תעזוב איתי ברגע זה.‬
‫אי אפשר לכבות את זה.‬
‫נמאס לי שאנשים אומרים לי מי אני ומה אני יכולה לעשות.‬
‫אתה כאן.‬
‫ידעת שאני מסמן כל שטר שלי?‬
‫נחש איפה אני מסמן את שלך?‬
‫בן זונה. טמנת לי פח.‬
‫אני אקרע לך את…‬
‫נצטרך עוד קבר.‬
‫"אין מקום מסתור‬
‫"כשעיניו השטניות‬
‫"מתחילות לחייך‬
‫"לילות מהסוג הזה‬
‫"מעוררים נטייה קלה‬
‫"לבכי‬
‫"שתיקה קולנית…"‬
‫כן, וינסטון היה רוצח חסר לב.‬
‫כלי נשק שימושי שעמד לרשותי, אבל בהחלט יש לו תחליף.‬
‫זה נכון גם לגבי חברו ג'יו.‬
‫"מה נורא יותר?‬
‫"הקור‬
‫"או השטן שאת מכירה…"‬
‫זה היה מסוכן, לא לשתף אותי בתוכנית שלך.‬
‫אבל זה היה מהלך חכם, מראשיתו ועד סופו.‬
‫אתה מקשיב לי?‬
‫אני מנסה לתת לך מחמאה.‬
‫עשית עבודה טובה.‬
‫חכם.‬
‫סבלן.‬
‫אני צריך שמישהו כמוך יעבוד אצלי.‬
‫אני לא מת על תוכנית הפנסיה שלך.‬
‫יש לך חתיכת פה.‬
‫יום אחד הוא עלול להרוג אותך.‬
‫"אין מקום מסתור כאשר…"‬
‫אני נפגש עם מפכ"ל המשטרה מחר.‬
‫גם הוא עובד אצלך?‬
‫למה הוא עושה פשיטות על משלוחי האלכוהול שלך?‬
‫בדיוק.‬
‫"השטן שאת מכירה"‬
‫היא לא רעה.‬
‫מקסים, קאט.‬
‫טוב שלא נאלצתי להרוג אותה.‬
‫שיר יפה.‬
‫את כתבת אותו?‬
‫כן.‬
‫אני מעדיף שירים גרנדיוזיים יותר. חשבתי שאנחנו חוגגים.‬
‫הרג אנשים?‬
‫שני מלשנים שניסו להכניס אותך לקבר.‬
‫ריילי הציל אותך.‬
‫אשתה לכבוד זה.‬
‫יש חרטה על זה שכמעט הרגת אותי בלי סיבה הלילה?‬
‫אני לא מתעסק בעבר.‬
‫אולי כדאי שתתחיל.‬
‫טוב, כבר מאוחר.‬
‫לא, אין סיכוי.‬
‫אתה ואני נשתה הלילה.‬
‫תהיי מותק ותביאי בקבוק "ילו ספוט".‬
‫אתה תיהנה מוויסקי "ספוט". אנחנו עולים ברמה.‬
‫- מבוסס על הקומיקס של מארוול -‬
‫ספיידר-נואר‬
‫תמסרי לו, בבקשה, שאני אדאג שמר ריילי יצלצל אליו ברגע שיגיע.‬
‫כן, אני אקפיד להוסיף את זה להודעות הקודמות שלך.‬
‫- להתקשר לראש העיר דחוף ביותר -‬
‫שוב ראש העיר?‬
‫הוא יודע לאיזה בן ריילי הוא מצלצל?‬
‫לעזאזל!‬
‫הבחור הדפוק הזה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫וואו, אני…‬
‫בסדר.‬
‫תאמרו מה שתרצו על סילברמיין, אבל אני מתפעל מהחוסן הגופני שלו.‬
‫הוא יודע לשתות.‬
‫נודע לי שלוני בהארלם, אז אסע לצפון העיר‬
‫לנסות לכפר על הזבל שכתבו ב"ביוגל"…‬
‫מקושקשות.‬
‫סליחה?‬
‫אני צריך ביצים מקושקשות‬
‫ונקניקיות ולחמנייה.‬
‫אם אנחנו חולמים, למה לא תוסיף רוטב בשר, מר מליין?‬
‫שאני אמות.‬
‫אני אפילו לא אשאל.‬
‫זה יהיה נבון כנראה.‬
‫בבקשה. אני צריך אוכל.‬
‫אחרי שתדבר עם ראש העיר.‬
‫אלוהים. - אני אצא לחפש את לוני.‬
‫תעדכן אותי איך היה בהארלם.‬
‫מי אני?‬
‫אתה, כמובן.‬
‫- מתקפת מפלצות -‬
‫ישנת טוב, מתוקה?‬
‫כמו חתלתולה.‬
‫למה אתה שואל?‬
‫אסור לגבר להתעניין בבחורה החביבה עליו?‬
‫האמת היא שהייתי ער כל הלילה. יותר מדי אדרנלין מאתמול.‬
‫אולי לא הייתי היחיד.‬
‫מה תקעת בקיר?‬
‫את האגרוף שלי, את הראש שלי, פסלון של קיסר.‬
‫מה זה משנה?‬
‫לא כדאי שתצטנני.‬
‫תאבדי את הקול, לא תגיעי להופעה.‬
‫לא פספסתי הופעה זה שבע שנים.‬
‫אבל כמעט פספסת אחת אתמול בלילה, נכון?‬
‫אם יש לך משהו לומר, תגיד. מוקדם מכדי לקרוא בין השורות.‬
‫אז הנה השורות.‬
‫וינסטון היה המלשן.‬
‫אבל זה לא מסביר מה עשית בתחנת הרכבת.‬
‫אולי תשאל את וינסטון.‬
‫אני לא יכול.‬
‫וכי למה?‬
‫כי תקעתי לו כדור בחזה.‬
‫ואם הבלש הפרטי היה אומר שאני המלשנית?‬
‫הייתי תוקע כדור בך.‬
‫טוב, זאת התשובה שלך.‬
‫זאת לא תשובה.‬
‫וזאת לא האמת.‬
‫האמת היא שהייתי מבועתת.‬
‫לא כי הייתי אשמה אלא כי אתה היית לא שפוי.‬
‫רצית להשתלח במישהו ולהרגיש שאתה עדיין חסין.‬
‫הנה, עכשיו את מדברת לעניין.‬
‫למה ריילי היה איתך בתחנה?‬
‫הוא לא היה איתי.‬
‫הוא השגיח עליי. בשבילך.‬
‫הוא כנראה הבין שווינסטון המלשן‬
‫וחשב שאני עובדת איתו כי ברחתי.‬
‫הוא לא ידע שאין לי קשר לזה עד שווינסטון ניסה להפליל אותי.‬
‫יופי.‬
‫ריילי נהג בחוכמה כשלא בטח באף אחד, ונהג בחוכמה שלא נתן יחס מועדף לאף אחד.‬
‫אם הוא כזה חכם, למה לא תעסיק אותו?‬
‫ניסיתי. הוא היה חכם מספיק כדי לסרב.‬
‫אני שמח שחזרת.‬
‫כאן אני הכי רוצה להיות.‬
‫ילדה טובה.‬
‫אתה רואה? יופי. ידעתי שאתה יכול.‬
‫השולחן מתנדנד. - אני יודעת. תתרכז.‬
‫איך אני אתרכז על שולחן מתנדנד?‬
‫תאמין לי, זה מה שאני שואלת שלושה ימים.‬
‫תשמעי, אני לא יודעת כמה פעמים עליי לומר לך…‬
‫אני מצטערת מאוד.‬
‫כן, ריילי חקירות. אפשר לדעת מי מתקשר?‬
‫שלום, מיס הארדי.‬
‫מר ריילי לא כאן כרגע. את רוצה שאמסור לו הודעה?‬
‫כן.‬
‫שלוש אחר הצוהריים. "הקליפסו".‬
‫כן, אני אודיע לו.‬
‫בית הספר נגמר.‬
‫יש. - תן את זה לבן.‬
‫ולא סיימנו כאן.‬
‫ג'וני קייב, כמובן. בחור נהדר.‬
‫הוא אמר לי בעצמו. - את סומכת עליו, נכון?‬
‫אותו מקום. 12:30.‬
‫"ואל תאחרי!" - ואל תאחרי!‬
‫מה? שאני אאחר?‬
‫טוב, איזה יופי. ממש חוצפה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫בדרך כלל אני זאת שצריכה לעמוד‬
‫ולחכות לך 20 דקות.‬
‫בסדר, בסדר, בסדר. - "בסדר, בסדר, בסדר."‬
‫אבל שמעת אותי.‬
‫"אל תאחרי." - אל תאחרי.‬
‫ומה זאת אומרת?‬
‫"אדום לוהט."‬
‫לא.‬
‫בן, זה אני. תפתח.‬
‫אני ישן. - אז איך אתה מדבר?‬
‫שמעת אותי? אם אתה ישן, איך אתה מדבר?‬
‫מה?‬
‫הזמרת השאירה לג'נט הודעה. היא אמרה שזה חשוב.‬
‫גמרנו ללמוד מוקדם והכול.‬
‫עכשיו הוא ער.‬
‫בכל אופן, אני אזוז.‬
‫כן. - אבל…‬
‫אולי מקלחת.‬
‫וגילוח.‬
‫וחולצה נקייה.‬
‫וב… בהצלחה.‬
‫עוד קפה, בוס?‬
‫עוד קפה?‬
‫אתה חושב שאני חירש.‬
‫זה העניין? - לא.‬
‫אני… אני פשוט…‬
‫אני לא חושב שהמפכ"ל מקנמרה יגיע, בוס.‬
‫אז תמצאו אותו ותזכירו לו‬
‫שאחד התנאים לשוחד שהוא מקבל‬
‫הוא הגעה לפגישה השבועית שלו.‬
‫ותנקו את זה.‬
‫הגעת. - כן.‬
‫אני חייבת לך משקה.‬
‫קצת אחר כך. ידידנו המשותף קנה לי מספיק.‬
‫אנחנו צריכים לדבר על זה, לתאם גרסאות.‬
‫הוא שאל למה היית איתי בתחנת הרכבת אתמול בלילה.‬
‫ואת אמרת? - שלא בטחת בי,‬
‫שחשבת שאני עובדת עם וינסטון.‬
‫חכם. - גם הוא חכם.‬
‫והוא לא יעצור בווינסטון.‬
‫הוא ישאל על הפשיטה, מה שאולי יוביל אותו…‬
‫לראש העיר?‬
‫אני חושבת שהמעטתי בערכך.‬
‫זה קורה.‬
‫ברצינות, למה אתה עושה את זה?‬
‫למה ניסית להרוג את סילברמיין?‬
‫אני שאלתי קודם. - הצלתי את חייך.‬
‫לא כאן.‬
‫רגל אחת, שתי רגליים, קפיצה והחלקה. - רגל אחת, שתי רגליים, קפיצה והחלקה.‬
‫אל דאגה, חברים. יש מספיק מרק לכולם.‬
‫שתיים. - אין בעיה, בוס.‬
‫איך העסקים? - טוב, עכשיו הכפלת אותם.‬
‫אז אתה משרת את ארצך וככה גומלים לך.‬
‫כולם יאכלו היום.‬
‫גם אתה חייל משוחרר? - לא.‬
‫אני עיתונאי.‬
‫בעצם, אני מחפש בחור ששמו לוני לינקולן לכתבה על חיילים שחורים משוחררים‬
‫ומה שקרה לחיים שלהם אחר כך.‬
‫הגעת למקום הנכון.‬
‫כל החיילים המשוחררים בהארלם תכף יעמדו בתור לארוחה חמה.‬
‫כן? - כן.‬
‫אתה רוצה סיפורים?‬
‫יש לי בלי סוף סיפורים.‬
‫תדמיין את זה.‬
‫ארגז אנשובי נופל ממשאית.‬
‫כן. - החבר שלי, סטיבן,‬
‫הוא אוסף את כל שימורי האנשובי.‬
‫הוא אפילו לא אוהב אנשובי.‬
‫ואני כזה, "סטיבן, אתה לא אוהב אנשובי…"‬
‫מה זה כאן? - החיים הקודמים שלי.‬
‫כאן הייתי מופיעה לפני שסילברמיין מצא אותי.‬
‫הייתי שרה תמורת פרוטות.‬
‫בקושי היה לי כסף לקנות אוכל, אבל נהניתי מזה.‬
‫לילה אחד, סילברמיין נתן לי כתשר סכום כסף גדול יותר ממה שראיתי כל חיי.‬
‫למוחרת היום הוא בא עם הצעה.‬
‫להיות כוכבת במועדון חדש.‬
‫אמר שאקבל כל מה שאני יכולה לרצות.‬
‫והוא נתן לי.‬
‫אבל לא ראית את הדרישות בתמורה.‬
‫הן היו מעטות בתחילה,‬
‫אבל עם השנים הן הלכו ותפחו.‬
‫לא. מעולם לא מהסוג הזה.‬
‫הדבר היחיד שמחרמן את סילברמיין זה כוח.‬
‫כל עוד הוא יכול לשלוט במה שאני לובשת, במה שאני עושה,‬
‫באנשים שסביבי…‬
‫היה פעם גבר.‬
‫תומס.‬
‫הוא התחיל לבוא למועדון לילה אחר לילה,‬
‫ובסוף הוא התיש אותי.‬
‫הוא היה רופא שיניים, אם אתה מאמין.‬
‫רופא שיניים סקסי?‬
‫כן, שמעתי על הבחורים האלה.‬
‫לא, אבל היה לו לב טוב,‬
‫ובשבילי, אני מניחה, לב טוב היה דבר חדש.‬
‫אחרי שנה בערך, הוא הפתיע אותי עם טבעת,‬
‫ואני הפתעתי אותו ואמרתי "כן".‬
‫אחרי שתומס הפסיק להגיע פתאום,‬
‫חשבתי שאולי עשיתי משהו לא בסדר.‬
‫אפשר היה להסתפק בהפחדה, אבל סילברמיין דאג שיהרגו אותו.‬
‫הוא רצה לוודא שלא אחזור על הטעות הזאת.‬
‫אבל חזרת, עם פלינט.‬
‫אני מניח שגם הוא טוב לב, כשהוא לא שובר ראשים.‬
‫הוא באמת כזה.‬
‫יש לו כבוד ונאמנות יותר מכל אדם אחר שאני מכירה.‬
‫אז חשבתי שככה שנינו נזכה להזדמנות חוזרת.‬
‫ולשם כך, היית צריכה שסילברמיין יצא מהתמונה.‬
‫הייתי טיפשה מאוד כשחשבתי שאולי אצליח להשיג הכול.‬
‫ספרי לי על אדיסון.‬
‫פלינט הזכיר אותו. הם היו חברים מהמלחמה.‬
‫הוא דאג לו.‬
‫הוא אמר שג'ימי פוטר מהעבודה שלו, שהוא שורף דברים תמורת כסף.‬
‫בעיקר הונאות ביטוח.‬
‫עם הכסף שהצעתי,‬
‫היה קל לשכנע אותו להרוג את סילברמיין.‬
‫אבל אדיסון נכשל במשימה ונתן לסילברמיין לחמוק.‬
‫ואז הפריק האחר… מה שמו?‬
‫"העכביש",‬
‫הרס את הניסיון השני שלך.‬
‫ועכשיו זה המצב.‬
‫אז אם אין עוף ואין אטריות, אז זה לא מרק עוף ואטריות. נכון?‬
‫זה פשוט מרק. אתה מבין אותי?‬
‫אתה מתכוון לרשום את זה? כי אני נותן לך פה זהב.‬
‫לא, הכול שמור פה.‬
‫הארווי ידידי, תודה על נקודת המבט.‬
‫אין בעיה. היי, תבוא לבקר.‬
‫אני כאן כל היום, בכל יום. בגשם ובשמש.‬
‫אני לבד. אין משטרה.‬
‫אני צריך לתלוש לך את הראש. - אני יודע, אבל תקשיב.‬
‫הכתבה שהם הדפיסו לא הייתה מה שאני נתתי להם.‬
‫באתי לתקן את המצב. - אתה מצפה ממני להאמין לזה?‬
‫אחי, תן לי לעזור לך.‬
‫לפחות בוא נלך למקום נוח יותר ונדבר.‬
‫"האלקוב", רחוב 79… - כן, אני יודע איפה "האלקוב".‬
‫כולם יודעים איפה "האלקוב".‬
‫ערב טוב, מיס הארדי. - ערב טוב.‬
‫שמעתם על הפריקים המפלצתיים?‬
‫איזה בלגן.‬
‫חושבים ש"העכביש" יצוץ שוב? לא נראה לי.‬
‫האיש בקושי הסתדר כשהוא… - אולי פשוט תנהג, אם לא אכפת לך.‬
‫בסדר גמור, חבר.‬
‫אני לא מסוגלת להיות לבד הלילה.‬
‫אתה מוכן לחזור למרכז העיר?‬
‫כן, אין בעיה, חבר.‬
‫תראו מי סוף סוף הגיע.‬
‫מצאתם את מפכ"ל המשטרה.‬
‫יותר טוב מזה.‬
‫נערי.‬
‫איפה היית?‬
‫חיפשתי אותך בכל העיר.‬
‫הייתי צריך להוריד פרופיל לרגע.‬
‫כן, נכון.‬
‫אתה מופיע בכל העיתונים אחרי מה שעשית לשוטרים ההם.‬
‫מאיפה כל זה בא, בן?‬
‫אל תדאג.‬
‫אני פשוט שמח שחזרת.‬
‫שמעת שהיה בינינו בוגד?‬
‫מעולם לא חיבבת את וינסטון, נכון?‬
‫וינסטון?‬
‫חשבת שזה מישהו אחר?‬
‫גם אני.‬
‫לכן אסור לסמוך באמת על אף אחד,‬
‫אפילו על בעל הברית האיתן ביותר.‬
‫כסף וכוח יכולים להשחית כל אחד.‬
‫אתה בסדר?‬
‫זה בסדר.‬
‫אתה רצוי כאן בכל מצב.‬
‫תמיד היית נאמן.‬
‫זה הדדי, פלינט.‬
‫שמור לי ואשמור לך.‬
‫אבל אני צריך להזהיר אותך. מצפה לנו קרב.‬
‫אתה מוכן לזה?‬
‫אני מוכן.‬
‫כל מה שתצטרך, אני מוכן.‬
‫יופי.‬
‫עכשיו נראה לראש העיר עם מה הוא יתמודד.‬
‫שנדבר על הכוחות?‬
‫מתי קיבלת אותם?‬
‫טוב, מאיפה אתה? גדלת בהארלם?‬
‫אתה משחק קלפים?‬
‫שיחקתי קצת פה ושם.‬
‫אז אתה טוב, מה?‬
‫זה לא הרבה.‬
‫אתה לא צריך לעשות את זה.‬
‫לעשות מה? - להצטנע.‬
‫יש לך משהו לשתות? - כמובן.‬
‫מה עם מוזיקה? את יודעת…‬
‫יש רק כוס אחת. לא היו לי הרבה אורחים.‬
‫בן…‬
‫הנה עוד אחת, אבל השתמשתי בה.‬
‫אני פשוט אשתמש בכוס המשומשת.‬
‫שבי. תרגישי נוח.‬
‫טוב, אנחנו כאן.‬
‫אנחנו כאן.‬
‫תורך.‬
‫ספר לי למה.‬
‫כן. תורי.‬
‫תורי.‬
‫הייתה בחורה.‬
‫בחורה חכמה ומשעשעת.‬
‫רוצה לספר לי עליה?‬
‫קראו לה רובי, ואנחנו היינו…‬
‫מאושרים.‬
‫עשיתי עבודה, לא משהו רציני. בעל נוכל.‬
‫אבל בסוף הוא קיבל חמש שנים עם עבודת פרך,‬
‫והוא עבר את התקופה כשהוא חושב על דבר אחד בלבד,‬
‫נקמה.‬
‫אני עדיין לא יודע איך, אבל הוא ידע שאני קרוב לרובי‬
‫והוא הרג אותה.‬
‫התכוונתי לקחת אותה לארוחת ערב בלילה ההוא.‬
‫האמת היא שלא הגענו לארוחת הערב‬
‫כי הייתי עסוק מדי בהשתכרות בבר בצד השני של העיר‬
‫ולא ידעתי שהיא בסכנה.‬
‫הגעתי לשם מאוחר מדי.‬
‫הוא הרג אותה כדי שאני אסבול.‬
‫הוא הרג אותה, אבל היא מתה בגללי.‬
‫אם רובי לא הייתה פוגשת אותי, היא הייתה בחיים היום.‬
‫אז…‬
‫הצלת אותי כדי לכפר על זה שלא הצלת אותה.‬
‫אי אפשר לכפר על זה.‬
‫עשיתי את זה כדי שלא ארגיש רע יותר.‬
‫אז איך אתה מרגיש?‬
‫איך אני מרגיש?‬
‫לבד.‬
‫טוב…‬
‫אולי נוכל להיות לבד ביחד.‬
‫מצטערת מאוד. - לעזאזל. תראו…‬
‫לוני, מי האייץ'?‬
‫הלן.‬
‫אימא שלי.‬
‫אתם בטח קרובים.‬
‫מה עם שאר המשפחה שלך?‬
‫רק אימא שלי.‬
‫אחרי המלחמה,‬
‫לא היה קל להיות בחברתי.‬
‫כן, קשה לחזור לחיים נורמליים.‬
‫כל שלושת האחים שלי שירתו.‬
‫כן, גם שני האחים שלי.‬
‫ג'ק, הבכור, היה שבוי מלחמה.‬
‫כן?‬
‫איפה?‬
‫פרנקפורט.‬
‫כן, לקח לו הרבה זמן לסדר את הראש אחר כך.‬
‫הגרמנים תפסו גם אותי.‬
‫שיט.‬
‫סליחה, אני…‬
‫הם עשו משהו לכולכם, נכון?‬
‫סילברמיין! טוב לראות אותך.‬
‫אתה זוכר את אשתי.‬
‫מותק, אולי את ופיליס תלכו להתרענן?‬
‫תאכל חרא, אלפרד.‬
‫בואי, פיליס. - זה בסדר.‬
‫חסרונך הורגש בארוחת הצוהריים, מפכ"ל.‬
‫ודאי שמרת מקום לארוחת הערב.‬
‫מה שלומך?‬
‫אתה נראה טוב. אתה בקו הבריאות?‬
‫חזק כתמיד, ידידי.‬
‫מה איתך?‬
‫אתה יודע, לחץ הדם קצת גבוה. הבחירות, אתה יודע.‬
‫אני אכן יודע, כי אני שילמתי כדי להושיב אותך בכיסא הזה.‬
‫טוב, עומדים לסלק אותי ממנו בבחירות.‬
‫ומי אשם בזה?‬
‫רוצה את כל הרשימה או רק את הכותרות?‬
‫בוא נאשים את הגורל.‬
‫ומה?‬
‫אתה פשוט תעבור לאיש הבא ואתה מצפה שאני אלך בשקט?‬
‫רק אלה שמוכנים להסתכן וללכת רחוק מדי יכולים לגלות עד כמה אפשר להרחיק לכת.‬
‫אם כך, אשמח להראות לך מה זה רחוק מדי.‬
‫אני אתן לכם לדבר.‬
‫שב. - שב.‬
‫זה מפני שקראתי לשים קץ ליובש?‬
‫כי אני פשוט נותן לאנשים את מה שהם רוצים.‬
‫אתה חושב שאתה מיוחד, מוריס?‬
‫כל ארבע שנים, אני מחליט מי ישב בכיסא הזה.‬
‫הפעם זה יהיה הדסון.‬
‫בפעם הבאה, איזה אידיוט אחר.‬
‫נראה שלאידיוט המסוים הזה נשארו כמה קלפים שהוא עוד לא שלף.‬
‫למה, לדעתך, אני זה שיושב לאכול עם מפכ"ל המשטרה?‬
‫חברים, אני בטוח שנוכל להגיע לאיזו…‬
‫הייתה לנו תקופה יפה. היא הייתה חייבת להסתיים מתישהו.‬
‫אתה בטוח בזה?‬
‫אה, איזו טיפשות מצידי.‬
‫לא הכרתי לך את עמיתי.‬
‫פלינט, תאמר שלום לראש העיר.‬
‫זה בסדר, כולם. אל דאגה. כולנו כאן חברים.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני לא מתכוון לוותר.‬
‫בסדר גמור.‬
‫יש לך ביצים, מוריס, בזה אני מודה.‬
‫שהאיש הטוב ביותר יחיה.‬
‫מה עכשיו, בוס?‬
‫הוא הזמין את זה. בוא ניתן לו.‬
‫כן.‬
‫כשהיית בתחנה, לאן התכוונת לנסוע?‬
‫לא משנה לאן.‬
‫רחוק מכאן.‬
‫אבל אילו יכולת לבחור מקום?‬
‫סנטוריני.‬
‫זה אי יווני עם חופים חוליים שחורים‬
‫ועיירות ציוריות קטנות,‬
‫שאין מה לעשות בו חוץ מלאכול ולשתות ולהתבונן בשקיעה.‬
‫זה נשמע משעמם מאוד.‬
‫אבל עם האדם הנכון…‬
‫עם האדם הנכון?‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא, אל תצטערי.‬
‫לא דמיינתי את זה.‬
‫אני כן.‬
‫אנו קוטעים את התוכנית עם התראה לכל העיר.‬
‫מגיע אלינו דיווח.‬
‫מהרשויות מבקשים שתישארו בבתים. בעודי מדבר…‬
‫חכה. - …אחת המפלצות עם כוחות-העל‬
‫מטילה אימים על רובע היהלומים.‬
‫נא להישאר… - זה פלינט.‬
‫…ינסו להשתלט על הזירה.‬
‫שמעת אותי? זה בטח פלינט. - נמשיך לעדכן‬
‫כשהאירוע יתפתח. כעת נשוב…‬
‫כן, שמעתי אותך. אני רק לא יודע מה את רוצה שאעשה.‬
‫הוא היה נסער כשדיברתי איתו.‬
‫קדימה!‬
‫אני מנסה לעזור לו!‬
‫בסדר, אז לכי.‬
‫אחרי כל מה שחלקנו,‬
‫מה שהוא היה בשבילי ורובי בשבילך,‬
‫באמת תשב שם בחיבוק ידיים?‬
‫אתה באמת פחדן.‬
‫אני רק יודע שברגע שזה מתחיל, זה מחמיר מהר.‬
‫ואין דרך להשתנות בחזרה.‬
‫אבל כדאי שתדבר עם ד"ר פייבר.‬
‫היא יכולה להסביר מה קורה הרבה יותר טוב ממני.‬
‫רובי.‬
‫אני? - כן.‬
‫בסדר.‬
‫ריילי חקירות. - כן, זה אני.‬
‫אין לי זמן להסביר. תביא את המצלמה שלך‬
‫וצא לרובע היהלומים מיד.‬
‫פלינט, חכה!‬
‫אני… חשבתי שאתה מישהו אחר.‬
‫אני יודע בדיוק מי אתה.‬
‫זה מי שאני חושב שזה? - "העכביש".‬
‫זה "העכביש"?‬
‫חשבתי שאתה מת. מה אתה עושה פ…‬
‫שאני אמות.‬
‫באת לעצור אותי.‬
‫לא, כמו שאמרתי… - אני לא מאמין!‬
‫אני ו"העכביש" מתכתשים בשדרה השישית, אה?‬
‫מה? - שימו את זה על כרזה.‬
‫עוד אחד.‬
‫הוא חי.‬
‫בקושי.‬
‫ועכשיו, לאטרקציה המרכזית…‬
‫שאני אמות! ראיתם את זה?‬
‫מי האיש הזה, לכל הרוחות?‬
‫לא ייאמן.‬
‫אין מצב, "עכביש". אתה רוצה עוד?‬
‫קדימה, בן אדם. תשיב מלחמה.‬
‫תעשה את תפקידך! תגן על העיר!‬
‫תעצור את סילברמיין! - שאציל אותך, אתה מתכוון.‬
‫אדוני, אחד מהפריקים האלה עושה בלגן ברובע היהלומים.‬
‫בחיי, סילברמיין לא מבזבז זמן.‬
‫"העכביש" שם. - "העכביש" שם?‬
‫הוא לא היה צריך לחזור מהפרישה.‬
‫בחייך, אפשר פשוט לדבר?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫נראה לי שעוד יש לו את זה.‬
‫קדימה!‬
‫תתחפף.‬
‫כן.‬
‫מהלך יפה, "עכביש".‬
‫אבל אני כבר טעון לגמרי.‬
‫בינתיים.‬
‫"העכביש" חזר!‬
‫אתה לא יכול לעשות משהו?‬
‫אני ראש העיר של ניו יורק, לעזאזל.‬
‫מרוצה?‬
‫חכה. אדוני?‬
‫קדימה, בוא נראה…‬
‫כן, ככה. תמשיך.‬
‫אתה רוצה עוד, חבוב?‬
‫יש לי הרבה בשבילך.‬
‫קדימה.‬
‫פספסת אותי.‬
‫לא!‬
‫איפה הניצוץ בעיניים שלך, חבר?‬
‫הספיק לך, חבוב?‬
‫תצטרך לעשות יותר מזה.‬
‫אפשר לעזור לך עם זה?‬
‫תראה לו, "עכביש"!‬
‫ראית? עוד יש לו את זה.‬
‫כן, אני אמרתי לך את זה.‬
‫בוא. - רגע. מאיפה אתה צצת?‬
‫לאט ובזהירות.‬
‫נא להתרחק. אחורה.‬
‫תנו לו לעבור.‬
‫כל הכבוד! קדימה, "עכביש"!‬
‫מה קורה כאן?‬
‫תחייך למצלמה.‬
‫רובי, לא.‬
‫סיימנו כאן. עזוב את היד שלי.‬
‫יש לי הודעה!‬
‫אני ו"העכביש" הפכנו לצוות…‬
‫לא צוות. - …כדי להציל את העיר הזאת!‬
‫הוא חזר, חברים!‬
‫לא. לא חזרתי. לא.‬
‫בוא, עוד אחת. עוד תמונה אחת. אחת.‬
‫אני בסדר. לא, תודה.‬
‫קדימה. - קדימה, "עכביש"!‬
‫לכו מכאן.‬
‫אה. - "אה" בעצמך.‬
‫כן, תיכנסי. תרגישי בבית.‬
‫הכול בסדר?‬
‫אתה לא רוצה לדעת מה קרה? - אה, פלינט. הוא בסדר?‬
‫זה לא היה הוא.‬
‫מה קרה לפנים שלך?‬
‫נתקלתי בדלת.‬
‫כמה פעמים?‬
‫תאמר לי רק דבר אחד.‬
‫אני צודקת? - אני חושב שכן.‬
‫טוב, אני לא ממש יודע על מה את מדברת.‬
‫נעים להכיר, מר "עכביש".‬
‫תרגום כתוביות: נעמי מאזוז‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬