Fak.
- Je res mrtev? - Ni imel utripa.
Še enkrat preveri.
Nič.
- Diha? - Ne.
- Nisi preveril. - Ni treba. Mrtveci ne dihajo!
- 112 bom poklical. - Kaj? Čakaj.
Zmeniti se moramo, da bomo vsi povedali enako.
Kaj? Takoj moramo poklicati 112.
Barney ima prav. To ne kaže dobro.
In dlje bomo čakali, hujše bo.
- Samoobramba. Streljal je. - Trije proti enemu.
- Pištolo je imel! - Ja, vem!
- Pomiri se. - Kako to misliš?
Takoj moramo poklicati 112.
Ne bi poklicali odvetnika? Kat Resnick.
- Ja! - Ne, to ni pametno.
- Rešila te je. - Ker nisem bil kriv.
Mi tudi nismo.
- Nismo pa ne krivi. - Jebeš to, 112 kličem.
- Ne. - Kaj, jebenti?
Ne bojo me spet aretirali!
Skoraj so me zaprli za več let.
Pa sploh nisem bil tam, ko je Paul umrl. Tokrat pa smo bili vsi zraven.
- Nesreča je bila. - Ja. Nesreča s pištolo, Nick!
Oprosti, ne grem v zapor zaradi še ene smrti, ki je nisem zagrešil.
Nor je. Saj veš, da je nor, ne?
- Ni nor. - Kaj?
Coop je upravljal njegov denar. Ashe je vlagal v tvoj posel.
Vsi smo poslovali z njim.
- In? - Ni kot zagotovljena zmaga.
- Pa zvezdnik si. - Ja, in?
Poskrbeli bojo, da ne boš deležen posebnih ugodnosti.
Zakaj jaz? Ti si ga mahnil po glavi.
- Ti si ga zažgal! - Jaz?
Pravim samo, kako lahko zgleda.
Veš, kaj? Jebeš to.
Grem.
Fak!
Odločiti se moramo.
In ko se bomo, se moramo tega držati.
Če dobimo nasilnega in zagnanega tožilca,
mu bo samo do zmage, ne do resnice.
Nick, zaradi tvoje prisotnosti bi se novica razširila po vsej državi.
Mediji bi jo pograbili. Tvoja TV-kariera bi se končala. Jaz bom v riti, Coop pa...
Prav, razumemo.
Vsi lahko veliko izgubimo.
V tem smo skupaj.
Moja najboljša prijatelja sta.
Sprejel bom, kar se bosta odločila.
Karkoli pa bomo naredili,
moramo narediti skupaj.
Prav.
Ali kdo ve, kam lahko odvržemo truplo?
Sranje.
- Kaj je? - Na njegovo hčer sem pomislil.
Mater. Na to sem pozabil.
Pri Mel je. Ni hotela biti tu, ker naj bi imel zmenek s Sam.
Zbudila se bo brez očeta.
Če kaj pomaga, ne zdi se mi, da sta si bila blizu.
Ja, grozna izjava. Oprostita.
Ampak ali to kaj spremeni?
Mogoče bi ga kar pustili tu.
- Pijan je bil in je padel. - Kaj pa vem, vsi smo se prerivali z njim.
- Pod njegovimi nohti bojo našli DNK. - V kad ga dajmo.
Nikakor ne bomo mogli prikazati, da ni bil ubit.
Ne bom ga pustil tu, da ga bo hči jutri našla.
Prav. Prav.
Odpeljali ga bomo v Lewisboro in ga še pred zoro vrgli v reko.
- Mater. - Ja, tudi to je zvenelo bedno.
Odnesimo ga.
Ne boš pomagal? Primi ga za nogo ali roko.
Zaradi vazektomije en teden ne smem dvigati bremen.
Resno?
Oprosti, nisem vedel, da bomo nocoj nosili truplo.
Že v redu.
- Na tri. - Ja.
- Jezus. - Si? Ena, dve, tri.
V redu sem.
Barney pripelji avto.
Ne. Ne vesta, kako vpojno je usnje?
Ti to resno?
Dokaz bo. Nočem krvi v svojem avtu.
Moj je premajhen. Misliš, da bomo poklicali uber?
- Nismo premislili. - A res?
Ashev escalade bomo vzeli.
- Sam, čakaj. - Stran od mene.
Razložil ti bom. Ni to, kar zgleda.
Sploh nič ne zgleda, ker nisem nič videla.
Daj no.
- Se hecaš? - Prosim. Vem, da je šok.
Je Ashe mrtev?
Ja.
O bog.
- Ste ga ubili? - Ne.
Ne nalašč.
- Potem je v redu, ne? - Daj no.
- Umakni se. - Prosim.
- Moram ti povedati, kaj se je zgodilo. - Ni treba,
ker nočem vedeti. Če mi boš povedal, bom...
...sokriva ali pajdašinja ali kaj že.
O bog.
- O bog. Osumljenka bom. - Ne.
Seveda bom. To je drugi moški, s katerim sem bila in so ga ubili.
Paul se je ubil sam.
Aretirali me bojo in spet bom morala skozi vse.
- Panika te je zajela, razumljivo. - Zakaj se vedno zapletem v sranje?
Saj nisem drugačna od drugih.
Zakaj se vsak moj odnos konča z obtožbo?
Kaj delam narobe?
Enako se sprašujem zase.
Prav imaš.
Tudi tebe bojo preverjali. Le da si ti kriv.
- Nisem. - Videla sem, da nosiš truplo.
Ja, ampak so olajševalne okoliščine.
- O bog. - Lahko poslušaš?
Ne!
Prav, ja. Kaj lahko rečeš, da bo to videti manj grozno?
- Kaj je zate manj grozno? - O bog!
Poslušaj.
Ej, poslušaj.
Zadet je bil od kokaina in ketamina.
- Ustreliti me je hotel. - Jezus.
Stvari so ušle z vajeti.
Spodrsnilo mu je, padel je in se udaril v glavo.
- Niste klicali rešilca? - No, morali bi ga, ja.
Ampak ni kazalo dobro za nas.
Najbrž res ne.
Prišla sem, da bi prekinila z njim.
No...
Ena skrb manj.
Preiskovali me bojo.
- Kartoteko imam. - Saj nisi nič naredila.
Saj je vseeno, vsi bojo govorili o tem.
Komaj sem se vrnila iz izgnanstva. In začela dobivati hiše za prodajo.
To bo hudo sranje.
No...
Kaj, če ne pride do tega?
Brez trupla ni sumljivega umora.
Samo milijarder dvomljive morale,
ki je izginil prav zaradi dvomljive morale.
Seveda, kaj pa bi šlo lahko narobe?
Upam, da nič več.
Sva grozna človeka, Coop?
Imam se za dobrega človeka, ampak mogoče se motim.
Mogoče grozni ljudje ne vejo, da so grozni.
Naša kazen pa je, da živimo v groznem mestu in si počnemo grozne stvari.
- Kazen za kaj? - Za to, ker smo grozni.
Kam nesete truplo?
- Na sever. K reki. - Reka ni v redu.
- Imaš boljši predlog? - Crosbyjeva hiša. Podrtija je.
Maggie in Suzanne jo bosta obnovili. Drugi teden bojo betonirali bazen.
Tam ga pokopljite. Čez bojo zlili beton.
Hvala, Sam.
Ja. Ni omembe vredno.
- Prav. - Resno, dobesedno.
- Prav. - Ja. Jezus.
- Si v redu? - Ja.
Fak!
- Sranje. - Kaj je?
- Moj hrbet. - Tri trupla bom moral peljati.
- Jezus. - O, sranje.
Fak.
Ashe! Kaj, pizda?
O bog!
Kaj? Kaj delaš?
Pizdun.
Daj no.
Sranje.
Sranje!
Daj no.
Sranje!
- Ven! - Na pomoč.
Sranje.
- Kje je Barney? - Barney! Barney!
Fak.
Sranje.
- Barney. Sranje. - Jezus.
Držim te.
- Ashe? Ga vidita? - Najbrž mu ni uspelo uiti iz avta.
Sranje. Pridita.
- Gremo ven. - Ja.
Mislita, da ga bo kdo našel?
Globoko je bilo.
Mogoče je to konec.
Mogoče imaš prav.
Tudi če ga najdejo, ga ne bo nič povezalo z nami.
Zadel se je in zapeljal v jezero. Konec debate.
Tako je.
Na zadnjem sedežu je bil.
Šok je hecna reč. Včasih je tako subtilen,
tako skrbno vpet v preživitveni nagon, da ga sploh ne zaznaš.
Včasih pa te zadene kot kij.
Tisto noč smo prestopili mejo, kar smo vedeli.
Ali nam uspelo uiti kazni, pa bomo še videli.
Zdaj smo delili skrivnost. Veliko.
In spomnil sem se reka Bena Franklina:
"Trije lahko ohranijo skrivnost, če sta dva mrtva."
DVA TEDNA POZNEJE
Vam rečem, ubili so ga.
- Ne moreš kar izginiti. - Mogoče je moral za nekaj časa stran.
Si nikoli ne želite, da vam za kak teden ne bi bilo treba domov?
- Ni bil poročen. - Prav imaš.
Ne morem verjeti, da se spet pogovarjamo o umoru.
Paul se je ubil, ni enako.
- Ashe se že ni ubil. - Saj ne vemo, ali je mrtev.
- Hčerko ima. Ne bi je kar pustil. - Razen če je bil v težavah.
Saj je bil simpatičen, ampak precej sumljiv.
- Menda je preprodajal orožje. - Tudi jaz sem to slišal.
Je še koga obiskal FBI?
- Ja. - Mene.
- Ja. - Je bila tista ženska?
Agentka Isles.
- Ja, ona. - Mene tudi.
Zoprna je bila. Gretchen jo je skoraj mahnila.
- Meni se je zdela seksi. - Razumem te.
Ampak resno... Ashe je najbrž posloval z nevarnimi ljudmi.
V Hamptonsu ste bili, ko so mu preiskali hišo, ne?
Ja. Noro je bilo. Ni se preveč sekiral.
Pa ti, Barney? Imaš kakšno teorijo?
Če tako bogat tip hoče izginiti, izgine.
Sicer pa je karma. Ne moreš biti tako bogat in čeden,
ne da bi te stalo kje drugje.
Karkoli že se bo zgodilo, bo prišlo na dan. Kot vedno.
Prevroče je.
Sranje.
Kaj mu je?
Ni Ashe hotel vlagati v njegove telovadnice?
Predlagal nama je, ampak ne vem, ali je bil resen.
Če se bo vrnil, bo gotovo pripravil noro zabavo.
- Prav gotovo. - A ne?
Nor je bil. Se spomnite violine?
Sploh nisem jokala. Je to grozno?
Ne, ni. Ni pravila, kako bi morala čutiti.
Z očetom sta imela zapleten odnos.
Zapletene okoliščine so.
Trajalo bo, da to predelaš.
Rada sem ga imela, ker sem morala. Večino časa sem ga sovražila.
No, veliko najstnikov sovraži starše.
- Vprašaj moja dva. - To je drugače.
Ne spomnim se, kdaj sem to dojela,
ampak že nekaj časa vem, da je baraba.
Grde stvari je počel.
Mogoče. Mogoče.
To še ne pomeni, da ga ne smeš imeti rada ali ga pogrešati.
Sploh ne povejo, da je mrtev.
- Saj ne vejo. - Jaz vem.
Če bi moral pobegniti, bi me vzel s sabo.
Zaradi tega bi ga sovražila.
Vem, da sem veliko starejši od tebe, ampak tudi jaz sem izgubil očeta.
Vsak dan mislim nanj. Ko se zbudim, pomislim nanj.
To je žalovanje. Pa tudi tolažba, ker je še vedno z mano.
Še vedno je v meni.
Tako je s starši.
Tudi ko jih ni več, so še vedno s tabo.
- Iti moram. - Ja. Prav.
Imaš vse?
- Ja. - Prav.
Hvala, da sem smela ostati tako dolgo.
Malenkost. Veselilo nas je.
No, glede na okoliščine. Vedno si dobrodošla.
Pokliči, če boš kaj rabila.
- Hvala. - Potni list?
- Vozovnica? Telefon? Imaš vse? - Ja.
Malico sem ti pripravila. Saj veš, letalska hrana.
- Prav. Se vidiva. Varno pot. - Hvala, Mel.
- Saj sem ti rekel, da bo naporna. - Super je. Ne bodi tak do nje.
- Pogrešala te bom. - Jaz pa tebe.
- Boš v redu? - S teto sem živela dlje kot z očetom.
Razumeva se.
- Nisem mislil tega. - Vem.
Revica.
- Hvala, da je smela biti tu. - Itak.
- Misliš, da bo prišla sem v 3. letnik? - Njeni teti je prav.
Pa ti? Kako ti je?
V redu.
Kaj je bilo z njenim očetom?
Pojma nimam.
Veliko sovražnikov je imel.
Kdo ve? Mogoče se bo nenadoma pojavil.
Misliš?
Ne, srček, mislim, da ne.
NAPRODAJ
Se seliš?
- Je to zaradi Asha? - To je bila samo kaplja čez rob.
Že veš, kam boš šla?
Nisem še tako daleč.
Odvisno, koliko bom dobila za hišo. Zaradi samomora je izgubila četrtino vrednosti.
- Si prepričana? - Ja, statistika kaže...
Ne, na selitev sem mislil.
O ničemer več nisem prepričana.
Si že slišala izraz "vidimo le slonov rep"?
Misliš kot vrh ledene gore?
Ne. Poskusil bom razložiti.
Če vidiš slonov rep, pomeni, da je skoraj odšel.
Kdo je slon v prispodobi?
Sranje, ki si ga morala požreti zadnje leto.
Mogoče odhajaš prav zdaj, ko bo postalo spet v redu.
To je mogoče najmanj cinična stvar, ki sem jo slišala od tebe.
Bravo, jaz. Kaj pa vem, tu je tvoj dom.
- Tu imaš prijatelje. - Jih imam res? Jih imaš ti?
Jih ima sploh kdo od nas? Zelo hitro so me odpisali.
Tudi moja otroka.
Nekaj v tem mestu ti daje občutek, da te bo zdaj zdaj izločilo.
Hujše od življenja v akvariju je samo to, da te vržejo iz njega.
- Res misliš, da bo drugje bolje? - Mislim, da bo mogoče meni bolje.
Tam, kjer vstopnina ni tako visoka, da moraš prodati dušo.
Se ti res zdi tako? Da si prodala dušo?
S popustom.
Ti ne?
Mogoče sem jo tu in tam zastavil.
Poglejmo, koliko bom dobila za hišo.
Ko sva že pri tem, mogoče sem našla Ali.
- Našla si jo? - Ja.
Nedavno so oddali samo dve enosobni stanovanji.
- Mi pošlješ naslov cenejšega? - Bom.
- Hvala. - Ni za kaj.
Iti moram.
Se vidiva.
Vedno pride drug slon.
Vem.
Asheva smrt je bila tragična nesreča. Me je pa rešila iz zagate.
Ashevemu podjetju sem vrnil 600 milijonov.
400 bom vrnil, ko jih bo Jack dobil iz Excelsiorja.
Če sem res prodal dušo, kot pravi Sam,
sem z milijardo dobil nazaj vsaj delček nje.
- Prav? - Hvala.
- Živjo! - Kako si?
- Lepo te je videti. - Nisi se spremenila.
O bog. Enako.
- Čudovita si. - Hvala. Hvala, da si se dobila z mano.
- Vem, da imaš veliko dela. - Za prijateljico vedno najdem čas.
Vesela sem, da si spet želiš pisati.
- Na kolidžu si odlično pisala. - Hvala.
Prebrala sem tvoje delo...
Osnutek je. Predelala jo bom... Zdaj pa bom utihnila.
Zelo dobro je napisana. Intuitivno, bistro in dolgočasno.
Ni treba olepševati.
Manjka razlog za obstoj, veš?
Mislila sem, da grejo knjige o menopavzi za med.
So šle. Pa nič več.
Sranje.
- Sem lahko neposredna? - To ni bilo neposredno?
Vem, kaj si doživljala lani, ko so aretirali Coopa.
Strah, izdaja, spolna politika.
Ja, hudo je bilo.
- O tem moraš napisati knjigo. - Kaj?
Ja.
Ampak... To je moja družina, moje življenje.
- Tega ne morem. - Pravi zločin, seks, umor v predmestju.
- Ni bil umor. - To bi šlo v prodajo.
Žal mi je. Ne morem.
Razumem. Mogoče tega ne zmoreš.
Večina ne bi. Ampak ti znaš pisati.
Če si premisliš, veš, kje sem.
Policija išče Asha. FBI in Interpol vohljata naokoli.
Računov telovadnice se ne bom dotikal.
- Nihče ne pregleduje tvojih knjig. - Ne veš, kdo kaj gleda.
V vsakem primeru so številke premajhne, da bi bile sumljive.
Ampak dovolj velike, da si jih hoteli skriti.
Kot sem rekel, narobe sem presodil.
Moje podjetje ni tvoja banka, Barney.
Samo trenutek. Barney ni vzel niti enega centa iz telovadnice.
In tudi zdaj ne bo. Ne, dokler se to ne poleže.
Stuširat se grem.
- Na večerjo sva hotela. Greš zraven? - Ne, pojdita brez mene.
Res ne greš?
- Je vse v redu z njim? - Prestrašen je.
- Pa ti? - Počnem to, kar vedno.
Vse strahove zavijem v omot, ga skrijem v črevesje
in se pretvarjam, da ga ni.
- Enako. - Najboljši način.
- Edini način. - Živjo. Kako je bilo?
Trudiva se.
Krasno. Zdaj se počutim veliko bolje.
Dokler se Ashe ne pojavi, je preveč tvegano dvigovati denar.
Pa bejzbolska sličica?
Kmalu.
Vidva sta me spravila v to. Mi ga lahko dasta, pa ga potem ni treba?
Pomislil sem na to, ampak žena bo hotela
razlago za tako veliko vsoto.
- Nikoli nisi lagal ženi? - Ne znam lagati.
- Pa ti? - Dobro znam lagati.
- Kaj? V istem sranju sva. - Nisva.
Najbrž je prijetno v vajini koži.
Ko ne moreta do denarja, ga vzameta iz tujega žepa,
- dokler prvi ni na voljo. - Nobenih žepov ni.
- Prekleti belci. - A ne?
Bolj bel si od njega, to nekaj pove.
Coop. Pa Ashev denar, ki ga nisi dal v sklad?
Še imaš pooblastilo zanj. Mogoče bi nekaj stotisočakov prikazali kot posojilo.
- Ne. - Kako to mis...
O bog. Menda nisi.
Sem.
600 milijonov dolarjev si vrnil?
Ves čas si imel 600 milijonov dolarjev?
- V bistvu milijardo. - Se hecaš?
- Ni moja. - Saj tudi to ni.
- Tatovi smo! - Lahko tiše?
Kaj sta naredila Nicku?
- Kaj? - Kako to misliš?
Naokoli hodi kot zombi. Kot da ne bi vedel, kaj naj s sabo.
Z Ashem sta bila dobra prijatelja. Po mojem žaluje.
Prav imaš. Ne znaš lagati.
V težavah sem, Coop.
Elena, dobila boš denar, obljubim. Samo malo dlje bo trajalo.
Nimam več časa.
Se hecaš?
Bil sem...
Sploh ne v bližini.
Pogrešal sem te.
- Skoraj polnoč je. - Zato sem vedel, da boš pokonci.
- Kako si me našel? - Telepatija med sorojenci.
Lahko bi prej poklical.
- Če pa se ne oglašaš. - Natančno tako.
- Si v redu? - Ja...
Ne, niti ne.
Sobarica ima danes prosto, bla, bla. Boš čaj ali kaj?
Ja.
Nimam ga.
- Lepo imaš. - Se ti zdi? Nisem še do konca uredila.
- Je to očetov teve? - Mama ga ni hotela.
- Bi rad govoril o tem? - Niti ne.
Vsakič ko mislim, da sem se našel, ugotovim, da sem še bolj izgubljen.
Kot da bi bil v sanjah, iz katerih se ne morem zbuditi.
Mogoče si na vrsti, da se spopadeš s strahovi.
Kaj?
Saj veš.
Obrni se in se spopadi s strahovi. Spremembe.
To je besedilo? Resno?
Nisem vedel.
Zelo dolgo si živel zelo konvencionalno.
Taki se morajo prej ali slej spopasti s strahovi.
Potem zares ugotoviš, kdo si.
Najbrž je prišel tvoj čas.
Vem, da nisi slab. To ne pomeni, da ne bi mogel biti boljši.
Želim si, da bi bil oče tu.
Andy.
Lahko nocoj prespim tu?
Ja, šla bom...
- Poiskala ti bom odejo. - Hvala.
Ali velik plašč.
Očetovski dan v klubu. Bilo je osupljivo in demoralizirajoče,
kako hitro je mesto prebavilo škandale in tragedije.
Moški, ki smo ga vsi poznali, je izginil, najverjetneje je umrl,
in bilo je grozno in nepojmljivo.
Pa smo vseeno jedli, pili in se razkazovali,
kot da je naše življenje predstava, predstava pa mora naprej.
- Coop, živjo. Kako si? - Dobro.
- So otroci prišli za očetovski dan? - Mike je,
Lynn in Val pa nista mogli priti iz LA.
- Si v redu? - Ja.
- Je vse v redu?
Ja. Lahko govoriva?
Seveda.
Michter's, prosim.
- Macallan 25. - Takoj.
- Veš... - Kaj se dogaja?
- Ne vem, ali je prav, da govorim o tem. - Potem raje ne.
Ljubico imam.
Ali pa kar na dan z besedo.
Zelo diskretna sva.
- Ja, vem. Diane Miller, ne? - Fak!
Kako si vedel? O bog. A vsi vejo?
Ne, samo jaz.
- V tem prekletem mestu ni skrivnosti? - Kako dolgo že živiš tu?
Predolgo.
Ne vem, kaj naj naredim. Tole z Diane je postalo premočno.
- Me prosiš za nasvet? - Ja, prosim.
Nehaj porivati prijateljevo ženo.
- Ljubiva se. - Zaljubljen si v Diane Miller?
- Ja. - Ne. Zaljubljen si v seks z drugo.
Ki se ji zdi vznemirljivo seksati z nekom drugim.
Res je vznemirljivo,
pa tvegano in seksi in narobe, ni pa ljubezen.
Z Liso sva že dolgo nesrečna.
- Ja, ker je Lisa nemogoča. - Jezus.
Pa se loči, ne uniči pa še prijateljevega zakona.
Mislil sem, da boš bolj razumevajoč.
Zakaj? Ker lahko seksam vedno z drugo?
Veš, kaj počnem, ko ne seksam vedno z drugo?
Kar je skoraj vsak dan. Sedim sam na kavču
in gledam filme, ki jih več ne snemajo.
Smilim se sam sebi, in če bi jutri izginil,
bi me pogrešali šele čez nekaj dni.
Jezus, Coop.
Za vaju z Diane v tej zgodbi ni srečnega konca.
- Me razumeš? - Ne.
Lahko seksata, dokler vaju ne dobijo, in si uničita življenje.
Lahko pa odrasteta, to pripišeta trenutni norosti
in se vprašata, ali je vajin zakon vredno rešiti.
- Rekel si, da je nemogoča. - Ampak nisem poročen z njo.
Vprašal si me.
Res je.
Zmerno.
Kaj je?
Za Nicka me skrbi. Agenti FBI so ga res prestrašili.
- Z vsemi so govorili, ne samo z nami. - Njemu povej.
Lahko govoriš z njim? Takoj pridem.
- Trenutno ni navdušen nad mano. - Samo govori z njim. Prijatelja sta.
- Zakaj si tako slabe volje? - Oči.
Živjo, Nick.
Živjo. Boš kaj spil?
- Če si kaj pustil. - V redu sem.
Ne zdi se mi.
Kaj pa naj rečem, Barney?
- Ubili smo ga. - Ne tega.
- Od tiste noči ne spim. - Skupaj sva v tem. Coop tudi.
O bog.
Prebrodili bomo to. Ampak ne, če se boš napil in naredil neumnost.
- Če boš to naredil, je z nami konec. - Gotovo nas bojo dobili.
- Ne, če bomo ohranili trezno glavo. - Naša DNA je po vsej hiši.
- Nihče je ne preverja. - Lasje...
- Nimava las. - Jebi se. Še duhovičil boš?
Varovati bi me moral.
Tisto, kar se je zgodilo, ni v mojem opisu del.
Govorim o tistem drugem.
Fak.
- Nick... - Najbrž me imaš za bedaka.
Kolikokrat naj se še opravičim?
Prisegel sem, da česa takega ne bom ponovil.
Vem, da ne boš.
- Dobro. - Ker si odpuščen.
Zdaj pa se mi zdiš bedak.
Vsi vejo.
- Kaj? Kdo? - Vsi vejo, da sem vozila pod vplivom.
- Oni? - Ja.
Daj no. Jebeš jih.
V tem mestu
beseda hitro potuje, ampak verjemi strokovnjaku,
drugi teden bo nekdo seksal z njihovo varuško, šel na rehabilitacijo ipd.
in vsi bojo pozabili, da si zasrala.
- Napako sem naredila. - Ja, si.
- Ne, na kolidž mislim. - A, to!
Vse je šlo tako hitro.
Vse me je doletelo tako hitro.
Nisem imela časa za premislek.
Zdaj sem pa v riti.
Nisi. Zdramila si se, se začela spraševati.
To je veliko bolje narediti zdaj, ko si mlada.
Ko si starejši, je veliko huje.
Bi šla rada na faks? Potem boš šla.
Mogoče ne bo jeseni in mogoče ne bo Princeton,
ampak dosegla boš, kar boš hotela.
Če ne boš hotela, boš počela kaj drugega.
Tudi to bomo rešili.
- Ne vem, kako se je vse tako zjebalo. - Ja, bi rekel.
- Kaj, jebenti? - Pusti me.
Prav. Kaj vama je?
Resno.
Ej, ej, nehajta.
Jezus.
Kaj, jebenti?
O bog!
Resno?
Klub ima tri strani dolg seznam pravil o vedenju,
ampak najbrž nobeno ne obravnava takih primerov.
Vseeno sem bil prepričan, da bomo dobili uradni opomin in zajetno kazen.
- Mi lahko pomagaš? - Ne, jebi se, Coop!
V lepo godljo si naju spravil.
Pijačo?
Seveda.
Pridi.
- Kaj je bilo to z Nickom? - Ne vem.
Odvrniti sem ga hotel od pijače,
preden se osramoti, pa mi ni uspelo.
To je bilo tretjič.
Tretjič?
Tretja laž.
O čem govoriš? Kakšne laži?
Ne zaupam ti.
Otroka bom imela, pa ne poznam več moža.
- Grace, ne vem, kaj misliš... - Nehaj! Nočem slišati četrte.
Prav.
Prav, veš...
Spraviva otroka v posteljo in se pogovoriva, prav?
Ne.
- Ne? - Ne greš domov z nami.
Kaj?
- Spakirane stvari ti bom dala pred vrata. - Kaj pa govoriš?
- Kam pa naj grem? - Kamorkoli drugam.
Grace.
- Grace, daj no. - Pazi na prste.
Grace, prav imaš.
Pogovoriva se.
Ta trenutek mi ni do tega.
Živjo, Elena.
- Kaj delaš tu? - Nisi vesela, da me vidiš.
Sam bi moral priti.
Zakaj?
Bi rada kaj počela z mano?
Mater!
Fantje, pridite.
Sem, gremo.
- Kaj delaš? - Poglejte ta drek.
Nisva se tako zmenila.
To poglejte.
Ne moreš ga prodati. Izsledili ga bojo.
Imaš boljši predlog?
- Prav. - Vredne so veliko več, kot ti dolgujem.
Res je.
Félix, pusti prstan.
- Prav, vzemi uro. - Prav.
Hvala.
Resnično mora biti, ne?
Zasačila si vlomilca, ki te je mahnil.
Uboga Elena.
Najbrž ti bo dal povišek.
Pojdimo!
- Imaš ure? - Ja, vse imam.
Kaj je bilo to med Nickom in Barneyjem?
Nick je preveč spil. Barney ga je hotel ustaviti.
Dramatično.
- Ja. - Dedka pogrešam.
Jaz tudi.
To je tvoj prvi očetovski dan brez njega. Mogoče letos ne bi smeli sem.
Lahko gremo drugam.
- Vau. - Daj no!
Živjo, ata.
O čem premišljuješ?
Se kdaj vprašaš, ali rabimo vse to?
- Hiše, avtomobile, obleke? - O čem govoriva?
Smo sploh sposobni živeti z manj?
- Manjša hiša, manj dolga in stvari. - Si pozabil na najino stanovanje?
- Spomnim se ščurkov. - Prav, ja.
Ni bila palača.
Imela sva 25 let. Kot bi zadela na lotu.
Nisva odraščala s temi stvarmi.
Starši so hoteli, da sem profesorica.
Ambiciozen si bil. In?
Poslušal si se. To mi je bilo všeč.
Sijajen si bil.
Nikoli mi ni bilo do hiše, nakita, avta ali podeželskega kluba.
Ampak do tebe.
- Misliš, da naju je to uničilo? - Misliš, da sva uničena?
Saj veš, kaj mislim.
Vse to bi dala, da bi ohranila družino.
Prav.
Če bi morali živeti skromneje, prodati hišo
se preseliti, sem za, pod enim pogojem.
- Ja? - Da mi poveš resnico.
O čem?
Natančno tako.
Tole morem urediti.
Oprosti. To me je rešilo.
Ni pravi trenutek.
- Ne, najbrž res ni. - Si slišal kaj o Ashu?
Ne.
- Misliš, da se bo vrnil? - Oba veva, da se ne bo.
- Kaj je to? - Ključek s posnetkom, na katerem si.
Držal si se dogovora.
Prav. Hvala.
Denar, ki si ga vrnil... Nihče ti ni rekel, da to naredi.
- Domneval sem, da je Ashev in boš uredil. - Ni ves njegov.
- Čigav pa? - O tem bova drugič.
- Prenesel ga bom nazaj na tvoj račun. - Nočem ga.
Ne bi ga hotel, tudi brez tistega s kombijem.
- S kakšnim kombijem? - Boš trdil, da nisi bil ti?
Ja. S kakšnim kombijem?
Če mi verjameš ali ne, to nič ne spremeni.
- Raje pomisli na drugo možnost. - Na katero?
- Cricket Birch? Neumnost. - Zakaj? Ker si spal z njo?
Odrasti, Coop.
Mogoče se bo izkazalo, da sem tvoj edini prijatelj.
- Se že kaže? - Kmalu bova vedela.
Mogoče bi pomagalo, če bi se kdaj natančneje izražal.
Naj laži postanejo še tako domače, na koncu moramo plačati zanje.
- Laži, ki jih živimo... - In...
Laži, ki jih povemo, da bi preživeli.
Laži, ki jih povemo zakoncu...
Laži, ki jih govorimo sebi.
Včasih pa resnici vseeno uspe zasijati skozi laži.
Prijeten bovling z družino na očetovski dan. Smeh mojih otrok.
Čedalje redkejši občutek, da sem natančno tam, kamor spadam.
Misel, da bi lahko pobegnil pred lažmi
in poiskal preprostejši in bolj iskren način življenja. Kot moj oče.
Tla so se še vedno tresla pod mano,
toda videti je bilo, da mi je pustil nekaj smisla in jasnosti.
Kljub vsemu sem spet začutil upanje.
Toda pametnejši človek bi pogledal tkanino svojih laži
in razumel, da je le vprašanje časa, preden jo bo kdo začel trenati...
TAKOLE JE BILO
Prevedla Lorena Dobrila