Faen.
- Er han død? - Han hadde ikke puls.
Sjekk igjen.
Ingenting.
- Puster han? Du sjekket ikke! - Trenger ikke det! Døde folk puster ikke!
- Jeg ringer 911. - Vent litt.
Vi må sørge for at vi forteller samme historie.
- Ingen historie. Vi må ringe 911 nå. - Barney har rett. Dette ser ikke bra ut.
Det ser verre ut hvis vi venter.
- Det var selvforsvar. - Det var tre mot én.
- Han hadde pistol! - Ja, jeg vet det.
- Bare ro deg ned. - Hva mener du?
Vi må ringe 911 med en gang, for faen.
- Eller en advokat? Kat Resnick. - Nei, det...
- Ja! - Nei. Det er en dårlig idé.
- Hun reddet deg. - Jeg gjorde det ikke.
Vi gjorde ikke dette.
- Vi har ikke ikke gjort det. - Jeg ringer 911.
- Nei. - Hva faen?
Jeg skal ikke bli arrestert igjen!
Jeg endte nesten opp i fengsel i årevis, og jeg var der ikke engang da Paul døde!
Beklager å si det, men denne gangen var vi alle i rommet!
- Det var et uhell. - Ja, et uhell med en pistol, Nick!
Beklager, men jeg skal ikke bli straffet for nok et dødsfall som ikke er min skyld!
Du høres ga... Han er gal. Du vet vel at han er gal?
- Han er ikke gal. - Hva?
Coop forvaltet pengene hans. Ashe investerte i senteret ditt.
Vi drev alle handel med ham.
- Hva så? - Så det er ikke helt garantert.
- Og du er kjendis. - Igjen, hva så?
De vil passe på at du ikke får spesialbehandling.
Hvorfor meg? Det var du som slo ham i hodet.
- Du satte fyr på ham! - Vent, vent!
- Jeg sier bare hvordan det kan se ut. - Vet dere hva? Faen ta dette.
Jeg drar.
Faen!
Vi må ta et valg.
Og så må vi holde oss til det valget. Coop har rett.
Får vi en aggressiv, ambisiøs aktor,
bryr han seg ikke om sannheten, men om å vinne.
Nick, det at du er her, gjør dette til en nasjonal sak.
Mediene vil storkose seg.
TV-karrieren din er over. Det er ute med meg, og Coop...
Ok, vi skjønner.
Vi har mye å tape.
Vi er sammen om dette.
Dere er bestevennene mine.
Og jeg gjør hva enn dere velger.
Men samme hva vi gjør her...
...må vi gjøre det sammen.
Ok.
Vet dere hvor vi kan kvitte oss med et lik?
Pokker.
INTET SIGNAL
- Coop, hva er galt? - Jeg bare tenkte på datteren hans.
Pokker, det glemte jeg.
Hun er hos Mel. Ville ikke være her mens han var på date med Sam.
Hun vil våkne opp uten en far.
Hvis det har noe å si, tror jeg ikke de hadde et nært forhold.
Ja, det hørtes fælt ut. Unnskyld.
Endrer det noe?
Kanskje vi bare burde etterlate ham her? Han var full og høy, og han falt.
Vet ikke. Vi sloss med ham. De finner DNA-et vårt under fingerneglene hans.
- Vi kan legge ham i badekaret. - Det vil nok alltid se ut som et drap.
- Datteren skal ikke finne liket i morgen. - Ok. Ok.
Så vi tar ham med til Lewisboro og kaster ham uti elven før solen står opp.
Fy søren.
Ja, det hørtes også fælt ut. Ok.
Vi får bære ham.
Har du lyst til å hjelpe til? Ta tak?
På grunn av steriliseringen kan jeg ikke løfte tungt.
Seriøst?
Unnskyld, jeg visste ikke at vi skulle flytte et lik.
Greit, kompis.
Wow. På tre.
Ja.
- Herregud. - Klar? Én, to, tre.
- Det går bra. - Barney, hent bilen din.
Nei, vet du hvor mye skinnet suger opp?
Mener du det?
Det er bevis. Jeg vil ikke ha blodet hans i bilen.
Min er for liten. Skal vi ringe en jævla Uber?
- Vi tenkte ikke gjennom dette. - Vi tar Ashes Escalade.
- Sam, vent. - Hold deg unna meg, Coop!
La meg forklare. Det er ikke slik det ser ut.
Det ser ikke ut som noe, for jeg var ikke her.
- Hei. Kom igjen. Vær så snill. - Vent. Nei. Tuller du?
Jeg vet at det er mye, ok?
Er Ashe død?
Ja.
Herregud.
- Og dere drepte ham? - Nei, vi drepte ham ikke. Ikke med vilje.
- Da er det greit. - Ok. Hei, kom igjen.
- Flytt deg! - Vent litt. Jeg må si hva som skjedde.
Nei, du må ikke det, for jeg vil ikke vite hva som skjedde.
Hvis du sier hva som skjedde, blir jeg medskyldig eller delaktig eller noe.
- Herregud. Jeg blir en mistenkt. - Nei.
Jo. Dette er den andre mannen jeg var sammen med som ble drept...
- Paul begikk egentlig selvmord. - Jeg må gå gjennom alt dette igjen!
- Du får hetta, som er forståelig. - Hvorfor havner jeg stadig i trøbbel?
Jeg er da ikke så annerledes?
Og hvorfor fører alle forholdene mine til siktelser?
- Hva er det jeg gjør galt? - Jeg spør meg selv om det samme.
Du har rett. De vil se på deg også, og du gjorde det faktisk.
- Jeg gjorde ingenting. - Du bar på liket.
Ja, jeg gjorde det, men det var formildende omstendigheter.
- Herregud. - Kan jeg si noe?
Nei!
Ok, ja. Hva skal du si som på en eller annen måte gjør dette bedre?
- Definer "bedre". - Herregud!
Hør her.
Du. Hør her.
Han var høy på kokain og ketamin, og han prøvde å skyte meg.
- Herregud. - Ja.
Det gikk litt vilt for seg.
Uansett, han gled og falt og slo hodet.
- Ringte dere ikke etter en ambulanse? - Vi skulle ha gjort det. Ja.
- Men det så ikke så bra ut for oss. - Nei, det gjorde vel ikke det.
Jeg dro hit for å slå opp med ham.
Vel...
Én ting mindre å tenke på.
De vil etterforske meg.
- Jeg har et rulleblad. - Nei. Du gjorde ikke noe.
Har ikke noe å si. Det er alt folk vil snakke om.
Jeg kom nettopp ut av eksil. Jeg begynte å bli tilbudt eiendommer.
Det kommer til å bli et fryktelig rot.
Vel, hva om det aldri blir slik?
Intet lik, intet mistenkelig drap.
Bare en lyssky milliardær
som forsvant av sine egne lyssky grunner.
For hva kan vel gå galt?
Ikke noe mer, håper jeg.
Er vi fæle folk, Coop?
Jeg tror jeg er god, men kanskje jeg tar feil.
Kanskje fæle folk ikke vet at de er fæle folk.
Vi bor i en fæl by og gjør fæle ting mot hverandre, og det er straffen vår.
- Straffen for hva? - For å være fæle.
Hvor skulle dere dra med liket?
- Nordover. Elven. - Elven er en dårlig idé.
- Har du noen bedre? - Huset til Crosby på Sutherland.
Det skal rives. Maggie og Suzanne skal gjøre det.
De har gravd ut bassenget og heller oppi betongen neste uke.
Begrav ham der, så heller de oppi betongen.
Takk, Sam.
Ja. Ikke tenk på det.
- Ok. - Seriøst. Aldri.
- Ok. Greit. - Herregud.
- Går det bra med deg? - Ja, bra.
Faen!
- Pokker. - Hva skjedde?
- Ryggen min. Herregud. - Jeg må visst flytte tre lik.
Herregud.
Å, pokker.
Faen.
Ashe! Hva faen?
Herregud!
Hva? Hei, hva driver du med?
Jævla drittsekk!
Kom igjen.
Å, pokker.
Å, pokker!
Kom igjen.
Å, pokker!
- Kom dere ut! - Hjelp...
Å, pokker.
- Hvor er Barney? - Barney!
Barney!
Å, faen.
Fy søren.
- Å, Barney. - Herregud.
Ok. Jeg har deg.
- Ashe? Ser dere ham? - Jeg tror ikke han kom seg ut.
- Fy søren. Kom. Vi må vekk, for faen. - Ja.
Tror dere noen finner ham?
Det var ganske dypt.
Kanskje det tar slutt her.
Du kan ha rett.
Om de så finner ham, kan det ikke spores tilbake til oss.
Han ble høy og kjørte ut i innsjøen. En enkel sak.
Nettopp.
Men han sitter i baksetet.
Sjokk er en underlig greie.
Noen ganger er det så integrert i din mentale overlevelsesprosess
at du ikke vet at du er i det.
Andre ganger lander det på deg som en ambolt.
Vi tre gikk over streken den kvelden, og vi visste det.
Om vi slapp unna med det, gjensto å se.
Vi delte en hemmelighet nå. En stor en. Og jeg kom på Ben Franklins gamle sitat:
"Tre kan holde på en hemmelighet hvis to av dem er døde."
2 UKER SENERE
Jeg er sikker på at noen drepte ham. Hvem bare forsvinner på den måten?
Eller han trengte å komme seg litt vekk.
Ønsker ikke dere av og til å la være å dra hjem i rundt en uke?
- Han var ikke gift. - Godt poeng.
Jeg kan ikke tro at det har blitt begått nok et mord.
Paul var selvmord. Ikke det samme.
- Ashe tok ikke sitt eget liv. - Vi vet ikke engang om han er død.
Han har en tenåringsdatter. Han ville ikke forlatt henne.
Med mindre han var i trøbbel. Jeg likte ham, men han var ganske lyssky.
- Jeg hørte at han var våpenhandler. - Jeg hørte også det.
Har noen andre fått besøk av FBI?
- Jepp. - Jeg fikk det.
- Ja. - Fikk dere besøk av den dama?
Agent Isles.
- Hun besøkte meg. - Meg òg.
Hun var ufordragelig. Gretchen holdt på å slå henne.
Jeg syntes hun var heit.
- Jeg kan se det. - Ikke sant?
Men seriøst, Ashe hadde nok med mange farlige folk å gjøre.
Dere var hos ham i Hamptons under FBI-rassiaen, ikke sant?
Ja. Det var noe for seg selv. Virket ikke som om det påvirket ham.
Hva med deg, Barney? Noen teorier?
Vil en så rik fyr forsvinne, så kan han forsvinne.
Ellers er det karma.
Du kan ikke være så rik og kjekk uten å få svi på et eller annet tidspunkt.
Samme hva som skjedde, så kommer det ut. Det gjør det alltid.
Det er for varmt her inne.
Pokker.
Hva er det med ham?
Hei, skulle ikke Ashe investere i treningssentrene hans?
Han foreslo det. Jeg vet ikke hvor seriøs han var.
Vel, hvis han kommer tilbake, arrangerer han nok litt av en fest.
- Det er helt sikkert. - Ikke sant?
Han var sinnssyk. Husker dere fiolinen?
Jeg har ikke grått. Er det galt?
Nei, det finnes ikke et riktig svar på hvordan du skal føle deg nå.
Du og din far hadde et komplisert forhold. Det er en komplisert situasjon.
Det vil ta litt tid å bearbeide det, ikke sant?
Jeg var glad i ham fordi jeg måtte det, men mesteparten av tiden hatet jeg ham.
Vel, mange tenåringer hater foreldrene sine. Snakk med barna mine.
Dette er annerledes. Jeg husker ikke når jeg først innså det,
men jeg har visst en stund at han var en slem fyr. Han gjorde slemme ting.
Kanskje det. Kanskje det.
Men det betyr ikke at du ikke kan være glad i ham eller savne ham.
De nekter å si at han er død.
- Vel, de vet det ikke. - Det gjør jeg.
Hvis han måtte på rømmen, ville han tatt meg med seg.
Jeg hadde hatet ham for det.
Jeg er mye eldre enn deg, men jeg har også nylig mistet faren min,
og det er det første jeg tenker på hver dag.
Jeg våkner opp og tenker på det.
Det er sorg.
Men det er også trøst, for han er fortsatt med meg.
Han er fortsatt i meg.
Det er greia med foreldre.
Selv når de er borte, er de fortsatt med deg.
Jeg må vel dra.
Ja. Ok.
Har du med deg alt?
- Ja. - Ok.
- Takk for at jeg fikk bo her så lenge. - Det var flott å ha deg her.
Gitt omstendighetene. Du er velkommen når som helst.
Ring hvis du trenger noe.
- Takk. - Pass?
- Billett? Mobil? Har du alt? - Ja.
Ok. Jeg lagde lunsj til deg. Du vet, flymat. Den er i håndbagasjen.
- Ok. Vi ses. God reise. - Takk, Mel.
- Jeg sa hun ville være krevende. - Nei. Ikke vær så streng mot henne.
Jeg vil savne deg.
Jeg også.
- Vil det gå bra med deg? - Jeg har bodd mest med tanten min.
Vi har et bra forhold.
- Var ikke det jeg mente. - Jeg vet det.
Stakkars.
- Takk for at hun fikk bo her. - Selvfølgelig.
- Kommer hun tilbake neste skoleår? - Tanten sier hun er åpen for det.
Hvordan går det med deg, kompis?
Det går greit.
Hva tror du skjedde med faren?
Jeg har ingen anelse.
Han hadde visst mange fiender.
Hvem vet?
Kanskje han dukker opp.
Tror du det?
Nei, det gjør jeg ikke.
TIL SALGS
Skal du noe sted?
- Har det med Ashe å gjøre? - Det var bare prikken over i-en.
- Har du et sted i tankene? - Jeg har ikke kommet så langt ennå.
Jeg må se hva jeg får for selvmordshuset. Det sies at verdien synker med 25 %.
- Er du sikker? - Det er noen statistikker som...
- Nei, er du sikker på at du skal dra? - Jeg er ikke sikker på noe nå til dags.
Har du noensinne hørt uttrykket "vi har akkurat sett elefantens hale"?
Er det som "toppen av isfjellet"?
Nei. Jeg roter det til, men det er noe à la:
Ser du elefantens hale, betyr det at elefanten snart er borte.
- Hvem er elefanten i denne lignelsen? - All dritten du har vært gjennom.
Og det føles som om du drar idet det skal til å bli bra igjen.
Det er kanskje det minst kyniske jeg noensinne har hørt deg si.
Wow. Se på meg. Jeg vet ikke. Du har et hjem her. Du har folk her.
Har jeg det? Og har du det? Har noen av oss det?
Jeg mener, de avskrev meg så fort. Og ikke bare meg, men barna mine også.
Denne byen får deg til å føle at du er én ræva dag unna å bli kastet ut.
Det eneste som er verre enn å bo i gullfiskbollen, er å bli kastet ut av den.
- Tror du det blir bedre et annet sted? - Jeg tror jeg blir bedre et annet sted.
Et sted hvor inngangsbilletten ikke er så dyr at du må selge sjelen din.
- Føler du at du har solgt sjelen din? - Til rabattert pris.
Føler ikke du det?
Jeg mener, kanskje jeg har pantsatt den et par ganger.
Vel, vi får se hva jeg får for huset. Forresten, jeg kan ha funnet det du ba om.
- Har du funnet henne? - Ja.
Bare to leiligheter med ett soverom ble leid ut forrige måned.
- Kan du sende meg den billigste? - Skal bli.
- Takk. - Bare hyggelig.
Jeg må dra.
Vi ses.
Du.
- Det kommer alltid en ny elefant. - Jeg vet det.
Ashes død var et tragisk uhell, men det ga meg en vei ut av fellen.
Seks hundre millioner sendt tilbake til Ashe,
og de siste 400 når Jack fikk dem ut av Excelsior.
Hvis Sam hadde rett i at jeg hadde solgt sjelen min,
tenkte jeg at jeg fikk tilbake en del av den for én milliard.
- Her inne. - Tusen takk.
- Hei, hvordan går det? - Hei!
- Så fint å se deg. - Du har ikke forandret deg.
- I like måte. - Wow!
Du ser flott ut.
Takk. Og takk for at du tok deg tid til å møte meg.
- Jeg vet hvor opptatt du er... - Aldri for opptatt for en gammel venn.
Dessuten er jeg opprømt over å se at du brenner for å skrive igjen.
- På college var du så flink til å skrive. - Takk.
Jeg har lest kapitlene...
Det er et førsteutkast. Jeg jobber med rekkefølgen, og jeg skal være stille nå.
Den er godt skrevet.
Den er intuitiv, den er smart, og den er kjedelig.
Ikke sukre pillen.
Den mangler bare en grunn til å eksistere, ikke sant?
Jeg trodde bøker om overgangsalderen var populære.
Det var de. Nå er de ikke det.
Pokker.
- Kan jeg snakke rett fra levra? - Var ikke det rett fra levra?
Jeg vet hva du gjennomgikk i fjor da de arresterte Coop.
Jeg mener, frykten, sviket, den seksuelle politikken...
Ja, det var mye.
Det er boken du må skrive.
Hva?
Ja.
Nei, men... Det er familien min. Livet mitt.
- Kan ikke gjøre det. - Ekte forbrytelse, sex, drap i forstaden.
- Var ikke drap. - Den boken vil selge godt.
Beklager. Jeg kan ikke gjøre det.
Jeg skjønner det.
Du takler det kanskje ikke. De fleste gjør ikke det.
Men du er en god forfatter, Mel. Ombestemmer du deg, vet du hvor jeg er.
Politiet leter etter Ashe. FBI og Interpol snuser rundt.
- Jeg rører ikke senterets regnskap nå. - Ingen undersøker regnskapet.
- Du vet ikke hvem som undersøker hva. - Tallene er uansett ikke store nok.
De var store nok til at du gjemte dem der.
Som sagt var det en feilvurdering.
Selskapet mitt er ikke din private bank.
Ok, vent litt. Barney tok ikke ut noe som helst fra senteret.
Og du skal ikke gjøre det nå. Ikke før alt dette går over.
Jeg går og dusjer.
Vi skal ut og spise. Vil du bli med?
Nei, dra uten meg.
Er du sikker, kompis?
- Går det bra med ham? - Han er ganske skremt.
- Hva med deg? - Jeg gjør det jeg alltid gjør.
Jeg ruller sammen all angsten og presser den langt ned,
- og så later jeg som om den ikke er der. - Det er det jeg gjør.
- Det er den eneste måten. - Hei. Hvordan gikk det?
Vi jobber med det.
Flott. Jeg føler meg mye bedre nå.
Til Ashe dukker opp igjen, er det for risikabelt å flytte pengene.
- Hva med baseballkortet? - Når som helst nå.
Det var du som skapte trøbbel for meg. Kan du gi meg et forskudd?
Tenkte på det, men kona mi vil se en så stor sum, og så vil hun ha en forklaring.
- Lyver du aldri for kona di? - Jeg er en dårlig løgner.
- Hva med deg? - Jeg er en dyktig løgner.
- Hva? Du og jeg er i samme båt. - Vi er ikke i samme båt.
Det må være fint å være dere.
Dere får ikke tak i pengene, så dere bare graver i den andre lomma
og bruker andre midler til pengene er klare.
- Det er ingen lommer. - Jævla hvite folk.
- Ja, ikke sant? - Du er hvitere enn ham, og det sier sitt.
Coop, hva med Ashes penger som ikke gikk inn i fondet?
Vi kan bare ta et par hundre tusen og strukturere det som et lån.
Nei.
Hva mener du...
- Å gud. Si at du ikke gjorde det. - Jeg gjorde det.
- Sendte du tilbake 600 millioner dollar? - Hadde du det hele tiden?
- Litt over en milliard. Ikke mine penger. - Ikke noe av det er dine penger.
- Vi er tyver! - Kan du senke stemmen?
- Hva faen gjorde dere mot Nick? - Hva mener du?
Han går rundt i en fortumlet sorg og vet ikke hva han skal gjøre.
Han og Ashe var gode venner. Jeg tror han fortsatt sørger.
Du har rett. Du er en dårlig løgner.
Jeg er i trøbbel, Coop.
Elena, vi skal få tak i pengene dine, jeg lover. Det vil bare ta litt tid.
Jeg er tom for tid.
Tuller du?
Jeg var... ikke i nærheten av nabolaget ditt.
Jeg bare savnet deg.
- Det er snart midnatt. - Så jeg visste du var våken.
- Hvordan fant du meg? - Søskentelepati.
- Du burde ha ringt først. - Vel, du tar ikke telefonen.
Nettopp.
Går det bra?
Ja.
Nei, ikke egentlig.
Vaskehjelpen har fri i dag. Bla-bla.
- Vil du ha te eller noe? - Gjerne det.
Å, jeg har ikke det.
Dette er fint.
Syns du det? Jeg innreder fortsatt.
- Er det pappas TV? - Mamma ville ikke ha den.
Vil du snakke om det?
Ikke egentlig, nei.
Hver gang jeg føler jeg finner meg selv, innser jeg at jeg er mer fortapt enn før.
Det er som om jeg er i en drøm, og jeg kan ikke våkne.
Kanskje det er din tur til å møte det fremmede.
Hva?
Du vet...
Er det teksten? Seriøst?
Det ante jeg ikke.
Uansett, du har levd et svært konvensjonelt liv i svært lang tid,
og ingen kommer seg gjennom dette uten å måtte møte det fremmede.
Du finner ut hvem du er.
Dette er vel din tid.
Jeg vet du ikke er en slem person, men du kan likevel bli bedre.
Skulle ønske pappa var her.
Andy.
Er det greit om jeg overnatter her i natt?
Ja, jeg skal gå og...
- Jeg skal finne et teppe. - Takk.
Eller en veldig stor kåpe.
Farsdagen på klubben.
Det var utrolig, og litt demoraliserende,
hvor fort denne byen kunne forbrenne skandaler og tragedier.
En mann vi alle kjente, hadde forsvunnet, var mest sannsynligvis død,
og det var fælt og sjokkerende og utenkelig.
Og nå spiste og drakk vi og viste frem sakene våre
som om livene våre var et show, og samme hva måtte showet fortsette.
Coop, hei.
- Står til? - Bra, bra.
- Er barna her på farsdagen? - Ja, Mike er her.
Lynn og Val kunne ikke komme fra LA, så...
- Går det bra? - Ja.
Ja.
Er alt i orden?
- Ja, kan jeg snakke litt med deg? - Greit.
Michter's, takk.
- Macallan 25. Bare... - Greit.
- Jeg... - Hva skjer?
- Jeg vet ikke om jeg bør snakke om det... - Kanskje du ikke bør det.
- Jeg har hatt en affære. - Eller du kan bare stupe rett uti det.
- Vi har vært veldig, veldig diskré. - Ja. Det er Diane Miller, ikke sant?
Faen. Faen!
Hvordan visste du det? Å gud. Vet alle det?
- Nei, kompis, bare jeg. - Kan noen ha en hemmelighet i denne byen?
- Hvor lenge har du bodd her? - For lenge. Jeg bare...
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. Denne greia med Diane har vokst.
- Ber du meg om råd? - Ja, kompis, vær så snill.
Slutt å knulle din venns kone. Bare et forslag.
- Vi elsker hverandre. - Er du forelsket i Diane Miller?
- Ja. - Nei. Du elsker å knulle en ny person.
En som også syns det er spennende å knulle en ny person.
Det er spennende og risikabelt og sexy og galt, men det er ikke kjærlighet.
Lisa og jeg har vært ulykkelige lenge...
- Ja, fordi Lisa er helt uutholdelig. - Herregud.
Så skill deg, men ikke ødelegg ekteskapet til vennen din i samme slengen.
- Jeg trodde du ville vise mer forståelse. - Fordi jeg får knulle nye folk?
Vet du hva jeg gjør når jeg ikke knuller nye folk,
som er nesten hver dag? Jeg sitter alene på sofaen
og ser på filmer som ikke lages lenger.
Syns synd på meg selv og tror det ville tatt dager før folk innså jeg var borte.
Herregud, Coop.
Det finnes ingen lykkelig slutt for deg og Diane i dette scenarioet.
Skjønner du? Dere kan knulle hverandre til dere blir tatt og ødelegger begges liv,
eller du kan vokse opp, se på det som midlertidig galskap
og finne ut om du har et ekteskap det er verdt å redde.
- Du sa hun er uutholdelig. - Ja, jeg er ikke gift med henne.
Du spurte meg.
Det gjorde jeg.
Rolig.
Hva foregår?
Jeg er bekymret for Nick. De FBI-agentene påvirket ham veldig.
De snakket med alle. De valgte ikke ut oss.
Si det til ham.
Kan du snakke med ham? Jeg kommer snart.
- Jeg er ikke yndlingspersonen hans nå. - Snakk med ham. Han er vennen din.
- Hei. Hvorfor er du så gretten? - Pappa.
Hei, Nick.
Hei. Vil du ha en drink?
Er det noe igjen?
- Ok. Det går bra med meg. - Det høres ikke sånn ut.
Hva vil du at jeg skal si?
- Vi drepte ham. - Ikke det, i hvert fall.
Jeg har ikke fått sove siden da.
Jeg er sammen med deg om dette. Coop også.
Herregud.
Vi kommer oss gjennom dette, men ikke hvis du gjør noe sprøtt i fylla.
Da er det over for oss alle.
- Vi slipper ikke unna. - Jo, hvis vi holder hodet kaldt.
DNA-et vårt er i huset!
- Ingen ser på huset. - Fibre, hår...
- Vi har ikke hår. - Faen ta deg. Prøver du å være morsom?
Du skulle beskytte meg.
Det som skjedde den kvelden, står ikke i stillingsbeskrivelsen.
Barney, jeg snakker om den andre greia.
Faen.
- Nick... - Du tror visst jeg er innmari dum.
Hvor mange ganger kan jeg si unnskyld?
Jeg lover at jeg aldri skal gjøre noe slikt igjen.
Jeg vet det.
- Bra. - For du har sparken.
Nå tror jeg du er innmari dum.
Alle vet det.
- Hva? Hvem? - Alle sammen. De vet om fyllekjøringen.
- De? - Ja.
Kom igjen. Faen ta de folkene. Det er greia med dette stedet.
Ryktet sprer seg fort, men hør på en ekspert.
Neste uke knuller noen barnevakten eller treneren eller drar på rehabilitering,
og da blir din lille flause glemt.
- Jeg tror jeg gjorde en feil. - Du gjorde definitivt en feil.
- Nei, jeg mener med college. - Å, det.
Føltes som om alt begynte å gå fortere, at alt kom mot meg så raskt,
og jeg hadde ikke tid til å tenke gjennom det.
- Og nå er det ute med meg. - Nei, det er det ikke.
Du våknet og betvilte stien din.
Det er mye bedre å gjøre det nå, mens du er ung.
Det blir mye mer rotete når du blir eldre. Vil du dra på college? Da gjør du det.
Kanskje ikke neste år, og kanskje ikke Princeton,
men du kommer deg dit du vil.
Og hvis du heller vil gjøre noe annet, så finner vi ut av det også.
Vet ikke hvordan ting gikk så til helvete.
Jeg vet det.
- Hva faen? - La meg være!
Ok, hva faen? Hei, dere!
Seriøst. Dere.
Hei, hei! Kom igjen!
Herregud!
Hva faen?
Å gud.
Seriøst?
Klubben hadde tre sider med regler om skikk og bruk,
men jeg tror ingen av dem dekket dette.
Men jeg var ganske sikker på at vi kom til å få en advarsel og en stor bot.
- Litt hjelp? - Nei, faen ta deg, Coop!
Du har fått oss i trøbbel igjen.
Drink?
Absolutt. Kom.
- Hva handlet det om? - Jeg vet ikke.
Han var full. Jeg ville få ham til å gå ut før han dummet seg ut. Det gikk dårlig.
Det var nummer tre.
- Nummer tre, hva? - Den tredje løgnen du har fortalt meg.
Hva snakker du om? Hvilke løgner?
Jeg stoler ikke på deg. Jeg skal få barn, og jeg vet ikke hvem mannen min er lenger.
- Grace, jeg vet ikke hva du tror... - Stopp! Jeg vil ikke høre en fjerde.
Ok.
Ok. Hør her...
Vi legger barna, og så kan vi snakke om dette. Ok?
Nei.
- Nei? - Du skal ikke bli med hjem.
Hva?
Jeg setter en bag utenfor senere.
- Hva snakker du om? Hvor skal jeg dra? - Til et hvilket som helst annet sted.
Grace.
- Grace, kom igjen. - Fingrene.
Grace, du har rett, ok?
La oss snakke om det, ok?
Det siste jeg vil nå, er å snakke med deg.
Hva skjer, Elena?
- Hva i helvete er dette? - Du virker ikke glad for å se meg.
Du skulle komme alene.
Hvorfor det?
Vil du gjøre noe med meg?
Fy faen!
Karer, kom.
Denne veien. Kom igjen.
Hva faen gjør du?
- Se på alt dette! - Dette var ikke avtalen!
Se på denne.
Dere kan ikke selge den. Den kan spores. Ikke vær dum!
Har du en bedre idé?
Ok.
- De er verdt mye mer enn det jeg skylder. - Ja, det er de.
- Félix, legg igjen ringen. - Ok. Ta klokka.
Greit.
Takk.
Må jo se ekte ut, ikke sant?
Du gikk inn, så en innbruddstyv, og bang!
Stakkars Elena.
Du får nok lønnsøkning.
Ok, vi drar!
- Har du klokkene? - Ja, jeg har alt.
Hva i helvete skjedde mellom Nick og Barney?
Nick har drukket for mye.
Barney prøvde å stoppe ham. Det gikk dårlig.
Det var ekstra.
- Ja, det var det. - Jeg savner bestefar.
Jeg også, kompis.
Det er din første farsdag uten ham. Vi burde ha droppet klubben i år.
Vi kan fortsatt det.
- Wow. Wow. - Kom igjen!
Hei, pappa.
Hei.
Hva er det du tenker på?
Lurer du av og til på om vi trenger alt dette?
- Husene, bilene, klærne. - Hva er det vi snakker om?
Tror du vi er i stand til å trappe ned? Mindre hus, mindre gjeld, færre ting.
Husker du ikke leiligheten på Bank Street?
Jeg husker kakerlakker.
Ok, ja. Det var ikke akkurat et palass, men...
Vi var 25. Jeg følte vi hadde vunnet i lotto.
Vi vokste ikke opp med noe av det.
Foreldrene mine ville at jeg skulle bli professor.
Du var ambisiøs. Hva så?
Du satset, og jeg elsker det ved deg.
Du er fantastisk.
For meg handlet det aldri om huset, smykkene, bilen, klubben.
Det handlet om deg.
- Var det det som ødela oss? - Mener du at vi er ødelagt?
Kom igjen. Du vet hva jeg mener.
Jeg hadde gitt opp alt for å holde familien samlet.
Ok, da.
Hvis du sier at vi må selge huset, flytte, så går jeg med på det, men på ett vilkår.
- Hva er det? - At du begynner å fortelle sannheten.
Om hva da?
Nettopp.
Jeg må ta meg av dette.
Unnskyld meg. Reddet av gongongen.
Ikke et godt tidspunkt.
- Nei, det er vel ikke det. - Har du hørt noe om Ashe?
- Det har jeg ikke. - Tror du han kommer tilbake?
Vi vet begge at det ikke skjer.
Hva er dette?
En minnepinne med videoen av deg. Du gjorde din del. Der er den.
Ok.
Takk.
Pengene du sendte tilbake... Ingen ba deg om å gjøre det.
- Ashes penger. Du ordner opp i det. - Ikke bare Ashes penger.
- Hvem sine penger er det? - Det får vi ta en annen gang.
Jeg sender dem tilbake til din konto.
Jeg vil ikke ha dem, selv hvis du ikke hadde gjort det stuntet med varebilen.
- Hvilken varebil? - Skal du virkelig si at det ikke var deg?
Jeg dekket det med "hvilken varebil".
Tro meg eller ikke, det endrer ingenting. Men du burde vurdere den andre muligheten.
Hva er det?
- Hva? Cricket Birch? Pissprat. - Fordi du knulla henne? Voks opp, Coop.
Det finnes en versjon av dette hvor jeg er din eneste venn.
- Er dette den versjonen? - Det finner vi snart nok ut.
Et lite tips. Noen ganger hjelper det å si det du snakker om.
Før eller senere kommer oppgjørets time med alle løgnene vi forteller.
- Løgnene vi har levd. - Og...
Løgnene vi forteller for å overleve.
Løgnene vi forteller ektemakene.
Løgnene vi forteller oss selv.
Men noen ganger, mellom alle løgnene, greier sannheten å skinne gjennom.
Den enkle gleden av å bowle med familien på farsdagen.
Latteren til barna mine. Den sjeldne følelsen av å være der jeg hører hjemme.
Tanken om at jeg kunne unnslippe alle løgnene
og finne en enklere og ærligere måte å leve på. Som faren min.
Bakken var fortsatt ustø, men litt av klarheten og besluttsomheten hans
hadde blitt etterlatt til meg.
Og til tross for alt var jeg håpefull igjen.
Men en smartere mann ville sett på løgnenes billedvev
og forstått at det var et tidsspørsmål før noen begynte å trekke i en tråd.
DETTE SKJER.
Tekst: Espen Stokka