Do háje.
- Nežije? - Nemá tep.
Koukni se znova.
Nic.
- Dýchá? - Nedýchá.
- Nekoukl ses. - Ani nemusím. Mrtví nedýchají!
- Volám záchranku. - Ne. Moment.
Hele, musíme sjednotit verze, co se tady stalo.
Jaký verze? Musíme je hned zavolat.
Barney má pravdu. Nevypadá to dobře.
Když budeme čekat, bude to horší.
- Sebeobrana. Vytáhl zbraň. - Tři na jednoho.
- Měl pistoli! - Dobře. Já vím!
- Uklidni se, jo? - Jak jako „uklidni“?
Musíme zavolat záchranku, a to kurva hned.
Nebo spíš právníka?
- Kat. - Ne.
- Jo! - Ne. Blbej nápad.
- Nešels sedět. - Já ho nezabil.
Ani my jeho.
- Vážně? - Seru na to. Volám záchranku.
- Ne. - Seš normální?
Nenechám se znova zatknout!
Málem jsem šel sedět. Na několik let. A to jsem u smrti Paula ani nebyl.
Tentokrát, bohužel, jsme všichni na místě činu!
- Byla to nehoda. - No jo, jenže měl zbraň, Nicku!
Omlouvám se, ale nepůjdu do basy za další úmrtí, za který nemůžu.
Zníš dost... Říká nesmysly.
Víš, že říká nesmysly, ne?
Neříká.
Co?
Coop mu spravoval peníze. Ashe do tebe investoval.
Všichni jsme s ním dělali byznys.
- No a? - Tohle nám přitíží.
- Jsi celebrita. - Znovu, no a?
Oni se vynasnaží, aby s tebou nejednali nijak líp.
Se mnou? Proč? To tys ho jebnul do palice.
- Tys ho zapálil! - Zapálil?
Jenom říkám, jak to působí. Nic víc.
Víte co? Seru na to.
Mizím.
Kurva!
Musíme rozhodnout.
A až se rozhodneme, musíme to dodržet. Coop má pravdu.
Když bude žalobce agresivní a ambiciózní,
tak ho nebude zajímat pravda, ale to, aby vyhrál.
Nicku, tvoje přítomnost z tohohle udělá národní kauzu.
Média si na tom pošmáknou.
Tvoje kariéra v TV skončí. Já budu na dně. Coop...
Dobrý, chápeme.
Máme co ztratit.
Jedeme v tom spolu.
Jste mí nejlepší přátelé.
A udělám to, na čem se dohodnete.
Ale ať vymyslíme cokoliv...
musíme to udělat společně.
Dobře.
Nevíte, kde se zbavit toho těla?
Sakra.
ŽÁDNÝ SIGNÁL
Coope, co je?
Myslím na jeho dceru.
Kruci. Na tu jsem zapomněl.
Jo, dneska je u Mel. Nechtěla tu být, když plánoval rande se Sam.
Vzbudí se a nebude mít tátu.
Jestli to pomůže,
podle mě si nebyli blízcí.
Jo, to vyznělo blbě. Pardon.
A mění se tím něco?
Neměli bychom ho nechat tady?
Opil se, zfetoval a upadl.
No nevím. Prali jsme se.
Za nehty nebo někde mu najdou naši DNA.
Co ho dát do vany?
Ať vymyslíme cokoliv, bude to vypadat jako vražda.
- Nenechám tu tělo, aby ho našla dcera. - Dobře.
Tak ho odvezeme do Lewisbora
a ještě v noci ho hodíme do řeky.
Sakra.
I tohle znělo blbě. Tak jo.
Vezmeme ho.
Nechceš pomoct? Vzít ho za nějakou končetinu?
Byl jsem na vazektomii. Týden nesmím nic zvedat.
To myslíš vážně?
Tak sorry. Já nevěděl, že dnes budeme tahat mrtvolu.
Tak dobře.
Ach jo. Na tři.
Jo.
- Ježíši. - Tak. Můžeme? Raz, dva, tři.
Jo. Dobrý.
- Barney, přistav auto. - Ne. Víš, jak je kůže savá?
To jako fakt?
Jsou to důkazy. Nechci mít v autě jeho krev.
Moje auto je malý. Tak co teď? Zavoláme Uber?
- Nepromysleli jsme to. - Fakt?
Dobře, tak Ashův escalade.
SOUSEDSKÁ TAJEMSTVÍ
- Sam, počkej. - Běž ode mě.
Vysvětlím ti to. Je to jinak, než to vypadá.
Nijak to nevypadá. Já nic neviděla. Nebyla jsem tu.
Hele. No tak.
- Děláš si srandu? - Prosím.
Vím, že je to ujetý.
Ashe je mrtvej?
Jo.
Panebože.
- Zabili jste ho? - Ne, nezabili.
Nezabili jsme ho. Ne schválně.
Tak to je v pořádku.
Hele. Počkej.
- Uhni. - Počkej, prosím.
Musím ti říct, co se stalo.
Ne! Nic mi neříkej, protože to nechci vědět.
Kdybys mi to totiž řekl, pak bych byla váš komplic. Spolupachatel. Prostě něco.
Panebože.
- Bože. Budu podezřelá. - Ne.
Jistěže budu, protože to je už můj druhej přítel, kterýho zavraždili...
- Paul se zabil sám. - Ale...
Vždyť mě zatknou a tím vším si projdu znova!
Panikaříš. To chápu.
Proč se furt dostávám do takových situací?
Vždyť nejsem tak jiná než ostatní, ne? Proč každej můj vztah vede k soudu?
Co dělám špatně?
Na to stejný se ptám i sám sebe.
Máš pravdu.
Budou prošetřovat i tebe. A tys to udělal.
- Já nic. - Vždyť jsi nesl jeho tělo.
To sice jo, ale jsou tady polehčující okolnosti.
- Bože. - Můžu mluvit?
Ne!
Tak dobře.
Řekneš snad něco, co tohle všechno zlepší?
- Co znamená „zlepší“? - Bože!
Poslouchej.
Hej. Poslouchej.
Sjel se koksem a ketaminem.
Chtěl mě zastřelit.
- Ježíši. - Jo.
Trochu se to vyhrotilo.
Pak prostě uklouzl, spadl a praštil se do hlavy.
A nezavolali jste sanitku?
To jsme měli udělat, no,
ale pak by to pro nás nevypadalo moc dobře.
Ne, to asi ne.
Jela jsem sem, abych se s ním rozešla.
No...
Tak máš o problém míň.
Budou mě vyšetřovat.
- Mám trestní minulost. - Ne. Nic jsi neprovedla.
To je fuk. Nikdo nebude řešit nic jinýho.
Zrovna jsem přestala být odvržená. Začala jsem dostávat nabídky na prodeje.
Tohle bude fakt průšvih.
No, co kdyby na to nedošlo?
Bez těla nikoho vražda nenapadne.
Prostě to bude jeden záhadnej miliardář,
co ze svých záhadných důvodů zmizel.
Protože na tomhle se nic nepokazí, že?
Fakt doufám, že už nic víc.
Jsme špatní lidi, Coope?
Myslela jsem, že jsem dobrej člověk. Třeba ne.
Třeba špatní lidi nevědí, že jsou špatní.
Pak žijeme v tomhle špatným městě a provádíme si špatný věci. Je to trest.
- Trest za co? - Za to, že jsme špatní.
Kam pojedete? S tím tělem.
Na sever. K řece.
Řeka je blbej nápad.
- Máš lepší? - Dům Crosbyových na Sutherlandově.
Půjde k zemi. Dělají na tom Maggie a Suzanne.
Vykopal se bazén. Příští týden budou lít beton.
Zakopejte ho tam a zalijou ho betonem.
Díky, Sam.
Jasně.
Už o tom nemluv.
- Dobře. - Vážně. Už nikdy.
- Tak jo. - Jo. Ježíšikriste.
- Dobrý? - Jo, dobrý.
Kurva!
- Kruci. - Co je?
- Záda. Ježíši. - To ne.
Tak asi přemístím tři mrtvoly.
Ježíši.
Do háje.
Sakra.
Ashi! Co sakra je?
Bože!
Co to? Co děláte?
Ty zmrde!
Dělej.
Do prdele.
Do prdele!
Dělej.
Do prdele!
- Vypadněte! - Pomoc.
Ty vole.
- Kde je Barney? - Barney!
Barney!
Do prdele.
Ty vole.
- Barney. Ty vole. - Ježíši.
Tak jo. Mám tě.
Ashi?
- Viděli jste ho? - Asi tam zůstal.
Sakra. Pojďte.
Mizíme.
Jo.
Myslíte, že ho najdou?
Je to dost hluboký.
Třeba to tímhle skončí.
Možná.
I kdyby ho našli, není tam nic, co by ho s náma spojilo.
Zfetoval se a vjel do jezera.
Není co řešit.
Přesně tak.
Ale byl na zadním sedadle.
Šok je zvláštní. Někdy ani není poznat.
Je tak začleněný do procesu přežití, že ani nevíte, že v šoku jste.
Ale jindy vás úplně pohltí.
My tři jsme tohle přehnali a věděli jsme to.
Jestli nám to projde, jsme nevěděli.
Měli jsme společné tajemství. Velké.
Připomnělo mi to citát Bena Franklina: „Tři lidé udrží tajemství...
jen když dva z nich umřou.“
O DVA TÝDNY POZDĚJI
Podle mě ho někdo zabil.
- Kdo by jen tak zmizel? - Třeba akorát potřeboval od všeho pauzu.
Vy to tak nemáte, že třeba týden nechcete být doma?
Nebyl ženatej.
Pravda.
Nechápu, že tady sedíme a řešíme další vraždu.
- Ale Paul spáchal sebevraždu. - Ashe se určitě sám nezabil.
Ani nevíme, jestli je mrtvej.
Má dceru v pubertě. Přece by ji neopustil.
Pokud neměl potíže.
Jakože, měl jsem ho rád, ale byl dost podezřelej.
- Já slyšel, že obchodoval se zbraněma. - I já to slyšel.
Taky někoho z vás navštívila FBI?
- Jo. - Mě.
- Jo. - Přišla k vám tamta ženská?
Agentka Islesová.
- Ta u mě byla. - I u mě.
Byla fakt otravná. Gretchen měla chuť ji praštit.
Mně přišla sexy.
- To chápu. - Že jo?
Ale teď vážně. Ashe asi jednal s plno nebezpečnýma lidma.
Vy jste byli v Hamptons, když u něj byla FBI, ne?
Jo. To bylo něco.
Moc ho to nerozhodilo.
Co ty, Barney? Nemáš nějaký teorie?
Kdo má tolik peněz a chce zmizet, ten zmizí.
Nebo prostě karma.
Člověk nemůže být bohatej a krásnej, aniž by se to někde vykompenzovalo.
Ať se stalo cokoliv, tak to vyplave na povrch.
Jako vždycky.
Je mi moc horko.
Sakra.
Co mu je?
Hele, neměl Ashe investovat do jeho posiloven?
Navrhl to, ale nevím, jestli to myslel vážně.
No, jestli se někdy vrátí, asi uspořádá pořádnou párty.
- To je jistý. - No ne?
Byl šílenej. Pamatujete na ty housle?
Nebrečela jsem.
Je to blbý?
Ne, není.
Pocity, co cítíš, nejsou správný ani špatný.
S tátou jste měli komplikovanej vztah.
Je to složitá situace.
Zpracovat to bude nějakou dobu trvat.
Měla jsem ho ráda, protože jsem musela, ale většinu času jsem ho nesnášela.
No, svoje rodiče nesnáší plno puberťáků.
Viz moje děti.
Ale tohle je jiný.
Nevím, kdy jsem si to uvědomila,
ale už nějakou dobu vím, že to byl zlej člověk.
Dělal zlý věci.
Možná.
Ale to neznamená, že ho nemůžeš mít ráda nebo že ti nemá chybět.
Ani mi neřekli, jestli umřel.
- No oni... Oni to nevědí. - Ale já jo.
Kdyby z nějakýho důvodu utekl, tak by mě vzal s sebou.
Nesnášela bych ho za to.
Hele, sice jsem o dost starší než ty, ale taky jsem teď přišel o tátu
a je to to první, na co každý ráno myslím.
Vlastně už při probouzení.
To je smutek.
Ale zároveň útěcha, protože je pořád se mnou.
Pořád je ve mně.
A takhle to s rodiči je.
I když už nežijí, pořád s tebou jsou.
Asi už budu muset jít.
Jo. Dobře.
Máš všechno?
- Jo. - Dobře.
Díky, že jsem tu mohla být tak dlouho.
Jistě. Rádi jsme tě tu měli.
Vzhledem k okolnostem. A jsi tu kdykoliv vítaná.
Zavolej, kdyby něco.
- Děkuju. - Pas.
- Letenka. Mobil. Máš všechno? - Jo.
A máš tam oběd. Jídlo v letadle je děs. Je v příručním zavazadle.
- Jo? Tak zatím. Šťastnou cestu. - Děkuju, Mel.
Já říkal, že to přehání.
Je v poho. Nebuď na ni tak přísnej.
Budeš mi chybět.
Ty mně taky.
Zvládneš to?
S tetou jsem žila dýl než s tátou.
Máme dobrej vztah.
- Tak jsem to nemyslel. - Já vím.
Chudák holka.
- Díky, že u nás mohla být. - Jasně.
Vrátí se sem do školy?
Její teta prej není proti.
A co ty? Jak to zvládáš?
Dobrý.
Co myslíš, že se mu stalo?
Tak to vůbec netuším.
Prý měl hodně nepřátel.
Kdoví?
Třeba se ještě objeví.
Myslíš?
Ne, zlato. Nemyslím.
NA PRODEJ
Stěhuješ se?
Souvisí to s Ashem?
To byla ta poslední kapka.
A už víš, kam půjdeš?
To jsem ještě nevyřešila.
Nejdřív prodám dům po té sebevraždě.
Údajně tím ztratí čtvrtinu hodnoty.
Jsi si jistá?
Jo, jsou statistiky, který...
- Ale ne. Myslím tím, že chceš odjet. - Aha. Už si nejsem jistá ničím.
Slyšela jsi někdy, že se říká: „To je jenom ocas slona?“
To je něco jako „špička ledovce“?
Ne, asi to řeknu nepřesně, ale jde o to,
že když uvidíš ocas slona, znamená to, že už je skoro pryč.
A kdo má být ten slon?
Ty sračky, kterýma sis za rok prošla.
A přijde mi, že chceš odjet, zrovna když by se to mohlo zlepšit.
To je asi ta nejmíň cynická věc, co jsem od tebe kdy slyšela.
Ty jo. Dobře já. Nevím, no... Máš tady domov.
Máš tu kamarády.
Vážně? A ty?
Kdokoliv z nás?
Všichni mě odepsali fakt rychle.
A nejenom mě, ale i moje děti.
Člověk tady má prostě pocit,
že stačí mít blbej den, a skončíš na ulici.
Horší než život bez soukromí je, když tě z toho života vyloučí.
Fakt myslíš, že jinde bude líp?
Myslím, že mně jinde bude líp.
Někde, kam se dá začlenit i bez zaprodání vlastní duše.
Tak si připadáš? Žes prodala vlastní duši?
A se slevou.
Ty ne?
Možná jsem ji dal párkrát do zastavárny.
No, uvidíme, kolik dostanu za ten barák.
A možná už jsem našla to, co jsi chtěl.
- Tys ji našla? - Jo.
Za poslední měsíc se pronajaly jen dvě garsonky.
Pošleš mi tu levnější?
Jasná věc.
Děkuju.
Není zač.
Už musím jít.
Tak zatím.
Hele.
Vždycky přijde další slon.
To mi povídej.
Smrt Ashe byla nehoda.
Ale dostal jsem se tím ze své pasti.
Šest set milionů se vrátí do Ashova jmění.
Dalších 400 vrátím, až je Jack vytáhne z Excelsioru.
Jestli měla Sam pravdu, že jsem zaprodal duši,
říkal jsem si, že za miliardu si koupím aspoň kousek zpátky.
- Tak. Tady. - Díky moc.
- Ahoj! - Ahoj! Jak se máš?
- Ráda tě vidím. - Vůbec ses nezměnila.
Bože. Ani ty.
- Vypadáš skvěle. - Díky. A díky, že sis na mě udělala čas.
- Vím, jak jsi vytížená a... - Ne. Prosím tě. Na kámošku mám čas vždy.
Navíc mě vážně těší, že ses zase s chutí pustila do psaní.
Na vysoké jsi psala opravdu skvěle.
- Děkuju. - Četla jsem tvoje kapitoly...
Je to první pracovní verze a chci to trochu přepsat, ale už budu ticho.
Je to dobře napsaný.
Je to intuitivní, chytrý a nudný.
Takhle na rovinu?
Prostě tomu chybí příčina, proč by to mělo existovat.
Já myslela, že knihy o menopauze jsou v módě.
Byly.
Teď už nejsou.
A sakra.
Můžu mluvit napřímo?
A tohle jako napřímo nebylo?
Vím, čím sis prošla, když loni zatkli Coopa.
Ten strach, zrada, sexuální politika...
Jo, bylo to náročný.
- A to je to, co musíš napsat. - Co?
Jo.
Ale vždyť...
To se týká mé rodiny. Mýho života.
To přece nemůžu.
True crime, sex, vražda na předměstí...
- Vražda ne. - Takovou knihu prodám jak nic.
Promiň.
To nemůžu.
Chápu.
Asi na to nemáš žaludek.
Jako většina lidí.
Ale píšeš dobře, Mel.
Jestli si to rozmyslíš, víš, kde mě najít.
Hele, policie hledá Ashe. Ochomejtají se tady FBI a Interpol.
Do účetnictví posilek teď nesáhnu.
- Tvoje účetnictví nikdo neřeší. - Vždyť to nevíš.
Ale i tak, nebylo to tolik peněz, aby to bylo nápadný.
Dost na to, abyste je tam schovali.
Jak jsem řekl, byla to chyba.
Moje firma není tvoje soukromá banka, Barney.
Tak hele. Moment.
Barney si z posilky nevzal ani cent.
A ani nevezme.
Ne, dokud tohle neskončí.
Půjdu si dát sprchu.
Chtěli jsme jít na večeři. Nepůjdeš taky?
Ne, běžte beze mě.
Určitě, kámo?
Je v pohodě?
Dost panikaří.
- Co ty? - Dělám to, co vždycky.
Všechny úzkosti zmačkám do kuličky, zatlačím do břicha a dělám, že tam nejsou.
- To dělám. - Je to nejlepší.
- Jak taky jinak? - Ahoj. Jak to šlo?
Děláme na tom.
Bezva. Hned je mi mnohem líp.
Dokud se Ashe neobjeví, přesun těch peněz je moc riskantní.
- Co ta kartička? - Každým dnem to bude.
Je to tvoje vina. Nemůžeš mi půjčit a pak si nechat to, co dostaneme?
Jo, to mě napadlo, ale když tak velkou sumu
uvidí manželka, bude chtít vysvětlení.
Ty své ženě nelžeš?
Neumím lhát.
A co ty?
Já lžu skvěle.
Co je? Jsme na stejné lodi.
Tak to teda nejsme.
Určitě je super být ve vaší kůži.
Vy si prostě...
Nedostanete prachy, tak sáhnete do druhé kapsy,
vytáhnete jiný peníze a počkáte si.
Jaký kapsy?
Zasraní běloši.
Že?
Jsi bělejší než on, a to už je co říct.
Coope?
Co všechny ty Ashovy peníze, co nešly do fondu?
Můžeš s nima nakládat.
Co vybrat pár set tisíc a označit to jako půjčku?
Ne.
Co tím mysl...
Panebože. Řekni, žes to neudělal.
Udělal.
Tys jen tak poslal zpátky 600 milionů dolarů?
Šest set milionů? To jsi měl celou dobu?
- Bylo to něco přes miliardu. - Cože?
- Ty peníze nebyly moje. Ztiš se. - Nic není tvoje. Jsme zloději!
Co jste udělali Nickovi?
- Cože? - Jak to myslíš?
Zkroušeně tady chodí, jako by nevěděl, co se sebou.
Kamarádil se s Ashem.
Tak asi smutní.
Měls pravdu.
Neumíš lhát.
Mám problém, Coope.
Eleno, ty peníze ti seženeme. Slibuju.
Akorát to chvíli potrvá.
Ale mně došel čas.
Děláš si srandu?
Náhodou jsem...
nejel kolem.
No tak. Chybělas mi.
- Je skoro půlnoc. - Jo, takže jsi vzhůru.
Jak jsi mě našel?
Sourozenecká telepatie.
Nejdřív jsi měl zavolat.
Ale ty mi nebereš telefon.
Přesně tak.
V pohodě?
Jo.
Ne, ani ne.
Služka měla volno. Však to znáš.
- Chceš čaj nebo něco? - Klidně.
Ale žádnej nemám.
Máš to tu pěkný.
Myslíš? Ještě si to zařizuju.
To je tátova televize?
Máma ji nechtěla.
Chceš o tom mluvit?
Nijak zvlášť. Ne.
Kdykoliv mám pocit, že jsem se našel,
tak se otočím a zjistím, že jsem naprosto ztracenej.
Jako bych byl ve snu a nemohl se probudit.
Třeba je teď na tobě, abys byl ten divnej.
Co?
Však víš, ne?
Otoč se a buď ten divnej. Změň se.
To se tam zpívá? Fakt?
To jsem netušil.
Dost dlouhou dobu jsi žil hrozně konvenční život
a to nezvládne nikdo, aniž by začal být divnej.
Člověk zjistí, kdo je.
Tak asi nadešel tvůj čas.
Vím, že nejsi špatnej člověk, ale určitě můžeš být lepší.
Kéž by tu byl táta.
Andy.
Mohl bych tady dneska přespat?
Jo, půjdu a...
najdu ti deku.
Díky.
Nebo obří kabát.
Den otců v klubu.
Bylo úžasné a trochu demoralizující,
jak rychle tohle město dokázalo strávit skandál a tragédii.
Člověk, kterého jsme všichni znali, zmizel a byl nejspíš mrtvý,
což je příšerné, děsivé a nepředstavitelné.
A přesto jsme sem přišli jíst, pít a naparovat se,
jako by náš život byl jenom show, která musí pokračovat za každou cenu.
- Coope, čau. Jak je? - Dobře.
- Stihly přiletět i děti? - No, je tu Mike.
Lynn a Val z LA přiletět nemohly, takže...
- Dobrý? - Jo.
Jo.
Všechno v pořádku?
Jo. Nepromluvíme si?
- Jasně. - Tak jo.
Michter’s, prosím.
- Macallan 25. Jenom... - Jistě.
- Já... - Co se děje?
Nevím, jestli ti to říkat...
Tak nejspíš ne.
Jsem nevěrný.
Anebo to na mě rovnou vybal.
Jsme velice, velice diskrétní.
Já vím. S Diane Millerovou, že?
Do prdele.
Jak to víš?
Bože. Vědí to všichni?
- Oni to... - Ne, jen já.
To tady nejde mít tajemství?
Jak dlouho tu žiješ?
Až moc dlouho. Prostě...
Nevím, co s tím, Coope. Ta věc s Diane si žije vlastním životem.
Chceš po mně radu?
Chci. Prosím.
Přestaň píchat ženu svýho kámoše. Jen nápad.
Milujeme se.
Ty Diane Millerovou miluješ?
- Jo. - Ne.
Miluješ sex s někým novým.
S člověkem, kterýho taky vzrušuje sex s někým novým.
Víš? Je to vzrušující
a riskantní a sexy a nesprávný, ale láska to není.
- Hele, s Lisou jsme už dlouho nešťastní. - Jo, protože Lisa je nesnesitelná.
Panebože.
Tak se s ní rozveď, ale neznič i manželství svýho kamaráda.
Já myslel, že pro mě budeš mít větší pochopení.
Proč? Protože píchám s novýma lidma?
Víš, co dělám, když nepíchám s novýma lidma?
Což je teda skoro denně. Sedím sám na gauči
a koukám na starý filmy.
Lituju se a mám pocit, že kdybych zítra zmizel,
ostatní by si toho všimli až za pár dní.
Ježíši, Coope.
S Diane vás prostě šťastnej konec nečeká.
- Chápeš? - Ne.
Můžete spolu šukat, dokud vás někdo nenačapá a nezničíte si život,
nebo můžeš dospět, všechno to odůvodnit dočasným pomatením smyslů,
vrátit se k Lise a zkusit to manželství zachránit.
Řekls, že je nesnesitelná.
Ale já si ji nevzal.
Ptal ses mě.
To je fakt.
Kroť se.
Jak je, kámo?
Nick mi dělá starosti. Ti agenti od FBI se mu dostali do hlavy.
Mluvili se všema, nejen s náma.
To vysvětli jemu.
Promluvíš s ním? Přijdu hned.
Teď mě nemá moc v lásce.
Promluv s ním.
Je to tvůj kamarád.
Ahoj. Proč jsi tak nabručená?
Tati.
Čau, Nicku.
Čau. Něco k pití?
- A nechals mi tam něco? - Jsem v pohodě.
Nezníš tak.
Co ti mám říct, Barney?
- Zabili jsme ho. - Tohle mi neříkej. To zaprvé.
Od té doby nespím.
Jsem na tom stejně. I Coop.
Panebože.
Všechno zvládneme, ale ne, když se opiješ a uděláš nějakou hloupost.
To pak skončíme všichni.
Tohle nám prostě neprojde.
- Projde, když zachováme klidnou hlavu. - V jeho baráku je naše DNA.
- Neprohledávají ho. - Nitě, vlasy...
- My žádný nemáme. - Neser. Máš náladu na vtipy?
Měl jsi mě chránit.
To, co se stalo, je trochu mimo moji specializaci.
Barney, mluvím o tamtom druhým.
Do háje.
- Nicku... - Asi mě máš za úplnýho blbce.
Kolikrát se ti mám omlouvat?
Přísahám, že už nikdy nic takovýho neudělám.
Já vím, že ne.
- Fajn. - Máš totiž padáka.
Tak teď už si myslím, že jsi blbec.
Oni to vědí.
- Co? Kdo? - Všichni.
O tom řízení pod vlivem.
- Oni? - Jo.
Prosím tě. Na ně se vybodni.
Tak to tady chodí.
Všechno se rychle rozkřikne, ale jako znalec ti říkám,
že za týden někdo ojede chůvu
nebo se vyspí s trenérem nebo půjde na odvykačku nebo tak něco
a na ten tvůj průser se prostě zapomene.
- Asi jsem udělala chybu. - To rozhodně.
Myslím s tou vysokou.
Jo tohle.
Přišlo mi, že se všechno nějak zrychlilo.
Jako by se na mě všechno navalilo.
Neměla jsem čas si všechno promyslet.
A teď jsem v pytli.
Nejsi.
Prozřelas. Zpochybnilas svoje rozhodnutí. To je mnohem lepší teď, když jsi mladá.
Až budeš starší, bude to daleko složitější.
Chceš na vysokou? Tak na ni půjdeš.
Třeba ne příští rok a třeba ne na Princeton,
ale dostaneš se tam, kam chceš.
A když budeš chtít dělat něco jinýho?
Tak nějak vymyslíme i tohle.
- Nechápu, jak se všechno tak posralo. - To mi povídej.
- Co to? Hej. - Nech mě.
Tak jo. Co blbnete? Hej, chlapi.
Ale fakt. Chlapi.
Hej! No tak.
Ježíšikriste.
To si děláte prdel?
Panebože!
Jako fakt?
Klub měl tři strany společenských pravidel,
ale o něčem takovém se v nich asi nepsalo.
A byl jsem si jistý, že nám všem pošlou varovný dopis a mastnou pokutu.
Nepomůžeš mi?
Seru na tebe, Coope!
Další průšvih, do kterýho jsi nás dostal.
Dáme drink?
Rozhodně.
Pojď.
Co to mělo znamenat?
Nevím.
Opil se. Chtěl jsem, aby odešel, než se ztrapní, což zjevně nevyšlo.
Tahle byla třetí.
Třetí co?
Tvoje třetí lež.
Jak to myslíš? Jaký lži?
Už ti nevěřím.
Budu mít dítě a nevím, koho mám vlastně za manžela.
- Nevím, co si myslíš... - Už dost.
Čtvrtou slyšet nechci.
Dobře.
Hele...
Až uspíme děti, tak si o tom promluvíme, jo?
Ne.
- Ne? - Ty s náma domů nepojedeš.
Cože?
Sbalím ti tašku a nechám ji venku.
Co to povídáš?
Kam mám asi tak jít?
Kamkoliv jinam.
Grace.
- Grace, no tak. - Pozor na prsty.
Grace, máš pravdu.
Promluvme si o tom, ano?
Mluvit s tebou je to poslední, co chci.
Jak je, Eleno?
Co tady děláš?
Vidíš mě nerada?
Měl jsi přijít sám.
Proč?
Chceš se mnou něco dělat?
Ty kráso!
Kluci, pojďte.
Tudy. Jdeme.
Co sakra je?
Hele na ty krámy.
Tak jsme se nedohodli.
Koukejte, pánové.
To neprodáš. Dá se to snadno najít. Neblbni.
Máš lepší nápad?
Tak dobře.
Ty mají větší hodnotu, než kolik dlužím.
- Pravda. - Jo.
Félixi, prsten tu nech.
Tak, pober ty hodinky.
Jasně.
Díky.
Musí to vypadat opravdově.
Načapala jsi zloděje a bum!
Chudák Elena.
Nejspíš ti zvedne plat.
Hej. Jdeme!
Hodinky?
Mám všechno.
Co to mezi Nickem a Barneym mělo znamenat?
Nick toho moc vypil. Barney ho chtěl zastavit, ale nevyšlo to.
To bylo něco.
- Jo, to bylo. - Chybí mi děda.
Mně taky, kamaráde.
První Den otců bez něj. To mě mrzí. Možná jsme sem letos neměli chodit.
To ještě můžeme změnit.
- Pane jo. - Dobrý, co?
Nazdar, fotříku.
Ahoj.
Na co myslíš?
Neříkala sis někdy, jestli tohle všechno potřebujeme?
- Ty baráky, auta, hadry. - O čem to mluvíš?
Myslíš, že jsme schopní se spokojit i s málem?
- Menší barák, míň dluhů a věcí. - Zapomněls na náš byt v Bank Street?
Pamatuju si ty šváby.
Tak vidíš.
Nebyl to palác, ale...
Bylo nám 25. Přišlo mi to jako výhra.
Ani jeden jsme nevyrůstali v luxusu.
Rodiče chtěli, abych dělala učitelku.
Prostě jsi měl ambice. No a?
Šel sis za tím. To se mi na tobě líbí.
Jsi skvělej.
U mě to nikdy nebylo o baráku, špercích, autě ani o country clubu.
Šlo mi o tebe.
Zničilo nás to?
- Myslíš, že jsme zničení? - No tak. Víš, jak to myslím.
Všeho bych se vzdala, aby byla rodina spolu.
No tak jo.
Když mi řekneš, že se musíme uskromnit, prodat dům,
odstěhovat se, tak jsem pro, ale pod jednou podmínkou.
Jakou?
Začneš mi říkat pravdu.
O čem?
No právě.
Tohle musím vyřešit.
Omluv mě.
To mě zachránilo.
Teď se to moc nehodí.
Asi ne.
Něco nového ohledně Ashe?
Ne.
A vrátí se?
Asi oba víme, že ne.
Co to je?
Flashka. Jste tam na videu.
Dodržel jste slovo. Je vaše.
Dobře.
Děkuju.
Ty vrácené peníze...
- To vám nikdo nenařídil. - Jsou Ashovy, tak to vyřešíte.
Nejenom Ashovy.
A koho?
To teď řešit nebudeme.
Ty peníze vám pošlu zpátky na účet.
Ale já je nechci.
A nechtěl bych je, ani kdybyste neudělali to s tou dodávkou.
- Dodávkou? - No tak.
- Chcete mi říct, že za tím nestojíte? - To jsem zodpověděl tou otázkou.
Věřte mi nebo ne, nic se tím nemění.
Ale zvažte tu druhou možnost.
Jo? A jakou?
Co? Cricket Birchová?
- Blbost. - Protože jste spolu píchali? Ale no tak.
Za jistých okolností je možné, že jsem jediný přítel, kterého máte.
- A ty okolnosti jsou teď? - To se brzo dozvíme.
Mám pro vás tip.
Někdy je lepší říct, o čem vlastně mluvíte.
I když můžeme lhát přirozeně, všechny ty lži nás jednoho dne doženou.
Ty, jimiž žijeme.
A...
Ty, díky nimž přežíváme.
Ty, které říkáme partnerům.
Ty, které namlouváme sami sobě.
Ale mezi tím vším lhaním občas dokáže prosvitnout i pravda.
Radost při kuželkách s rodinou na Den otců.
Smích mých dětí.
Ten čím dál vzácnější pocit, že jsem tam, kam patřím.
Myšlenka, že jednoho dne ty lži opustím a najdu prostší, čestnější způsob života.
Jako můj táta.
Neměl jsem pevnou půdu pod nohama,
ale jako by mi táta zanechal něco z toho rozumu, kterým oplýval.
A navzdory všemu jsem byl zase plný naděje.
Ale chytřejší člověk by se na tu svoji tapiserii lží podíval
a pochopil by, že je jenom otázka času,
než z ní někdo vytáhne nitku.
TAKHLE TO DOPADÁ.
Překlad titulků: Karel Himmer