Vem där?
Hallå! Vem där? Kom igen!
Vad händer? Vilka är ni, era jävlar?
Du har besökt Liv Cross.
Vi bevakar inte bara dig, utan alla.
Pengarna stannar där de är.
Förstått?
Ja.
Helvete.
TJUV
Arlo!
Arlo, vovven?
Kom, pojken. Kom hem.
Arlo?
Arlo.
- Arlo. - Kom hem.
Arlo!
- Kom, Arlo. - Arlo.
Hallå, Brie!
Jag vet inte. Troligen nånstans i närheten.
Brie!
Arlo, vännen.
- Arlo, kom fram, vännen. - Kom hem, vännen.
Arlo.
Kom hem.
Hej.
- Var är du, vännen? - Arlo.
Kom, Arlo.
- Arlo. - Vännen, kom.
Arlo.
Kom.
Vad är det här? Verkligen?
- Hej. - Hej, mamma.
Är du tillbaka?
Vi gör ingen stor sak av det, va?
Så du överväger Princeton igen?
Jag skojar. Kanske Yale?
Nej?
Lägg ner nu.
- Tack. - Inget att tala om.
Allt väl?
Jadå.
- Tuff natt. - Samma här.
Ja?
Vill du komma in?
En del frågor är inte bara frågor,
utan portaler till en annan värld.
En värld jag hade gett allt för att återvända till.
Men jag var illa ute,
och jag ville absolut inte ta med mig problemen hit.
Jag ska nog åka hem.
Okej.
Om det är vad du tror är bäst.
Jösses.
Jag borde inte ha involverat min mor i festen.
Kan du sluta prata om en babyshower,
när en läkare just ska skära i min mandom?
Det är ingen stor baby shower.
Det är ingen skillnad.
Och jag bad dig inte att få din vasektomi nu.
Du kan ju inte få mig gravid när jag redan är gravid.
Med vår otur? Säg inte det.
- Barney… - Hej, doktorn.
- Hej. - …Grace, god morgon.
Hur mås det?
Skrajsen.
Inget att vara orolig för.
Det är en enkel procedur med snabb läkning.
Du får ta det lugnt några veckor,
men annars tar is och Advil hand om
eventuellt obehag eller svullnad.
Du ska kastrera mig, men inte låta mig läkas i fred?
Jag sätter in Percocet.
Kanske Demorol också? Det brukar hjälpa.
Han hade en njursten för några år sen. Han pratar om den än.
Lika smärtsamt som att föda, sägs det.
Gissa vad mer som är lika smärtsamt som att föda?
Att föda.
Percocet blir bra.
Tre sovrum, två och ett halvt badrum,
ett nyrenoverat däck, och även källaren är färdig.
- När byggdes det? - 1993.
Så huset har karaktär.
Ja. För att vara Long Island.
Visst.
Flyttar du för jobbets skull?
Inte direkt.
Make eller… Glöm det. Ingen ring.
Mycket observant, Becca.
En dum fråga man jämt ställer.
Oss emellan är det jobbigaste för mig att se klienter skriva
"ensamstående" på handpenningsdokumenten.
Du sätter ju hela din nettoinkomst på spel…
…så varför inte bli förödmjukad också?
Beträffande barnen, om privatskola är viktigt för dig…
Nej då. Kommunal skola är okej. Jag gillar den här ön.
Det är komposit, liksom panelerna.
Jag gick ju i kommunal skola.
Fast det är inget bra argument,
för jag sökte inte ens till college.
Extrarummet på övervåningen kan användas som lekrum.
Eller som kontor.
Ja, det låter bra.
Mina föräldrar borde ha ingripit.
De är så pragmatiska om allt, utom mig, verkar det som.
Ensambarn.
Jag undrar om de ångrar det.
Att få mig att tro att jag kan bli och göra vad jag vill.
Till slut måste man vakna upp och inse att
man inte är nåt särskilt ändå.
Hej. Ursäkta, skulle inte Ali Cooper spela här ikväll?
Ali tar lite ledigt. Dödsfall i familjen.
Jaha. Vet du när hon kommer tillbaka?
Det sa hon inte.
- Så, vill du ha nåt att dricka? - Visst.
Det skadar inte. En fatöl.
Hej, det är Ali. Skicka ett sms.
Ali, hej. Svara, snälla. Jag måste prata med dig.
Det händer en massa här. Ring tillbaka. Tack.
Coop, vilken överraskning.
Du väcker min nyfikenhet.
Kan du ta reda på om nån har hyrt ut en lägenhet till Ali nyligen?
Är allt väl med henne?
Jag vet inte.
Hon fick lite pengar efter min pappa,
men hon har nog inte råd med mer än 3 000 dollar i månadshyra.
Lägenhetsmarknaden är liten. Vi hittar henne.
Tack.
Självklart.
Rart att du bryr dig så mycket om henne.
En dag kanske hon håller med.
Det är visst en svår balansgång mellan att bry sig och kväva nån.
Ska vi börja prata om honom nu?
Absolut inte.
Whew.
God natt, Coop.
- Hej. - Hej.
- Grattis igen. - Kul att se dig.
- Och varsågod. - Tack.
Inga presenter, sa jag.
Ingen trodde dig, raring.
Ja, men kom ihåg gesten.
Absolut.
Kom nu. Alla spelar ett spel.
Okej.
Titta vilka som kom till slut.
Hej!
- Hej! Hur mår du? - Det där är min kusin.
Fokusera nu. Tuttar eller bebisändor?
De där tuttarna känner jag igen. Ja.
Jag lät henne känna på mig den gången på Miraval-spat.
Underskatta inte privilegiet att ha små tuttar.
Särskilt i vår ålder. Gravitationen kommer till oss alla.
Jag får aldrig veta hur det är att inte tvingas bära bh.
Ingen tycker synd om dig.
Så roligt att se att ni två är sams igen.
Ni anar inte hur jobbig hela situationen var.
Att jämt behöva gå på tå, det var utmattande.
Inte bara för dig, Suz. Det var jobbigt för mig med.
Okej, fokusera allihop.
Vänta. Jag vet redan svaret.
- Gör du? - Ja.
Tuttar har utrymme där uppe och där nere.
- Och ändor har liksom bara en linje. - Vänd på kortet.
Hej. Har du trevligt?
Jag är nog för gammal för det här.
Vad är din ursäkt?
- Va? - Du verkar lite… nere.
Förlåt.
Det har…
…varit mycket upp och ner med Tori.
Ja. Jag vet.
Är det bara det?
Ja. Jag har skrivkramp.
- Dimmig i skallen. Ursäkta. - Tack.
Men jag ska börja med hormonersättningsterapi.
Tack och lov. Bra.
- Grace, kom tillbaka. - Jag… Förlåt.
Du måste vara med här.
Vi tar en lunch snart,
så jag kan, du vet, se dig bli berusad eller nåt.
Säg bara till.
Så det här är vad ni gör när ni är ensamma.
Tittar på foton av varandras ändor?
- Jag har verkligen missat nåt. - Vill du komma med?
Hur ska jag svara på den frågan?
- Du. - Ja?
Försvinn.
Gå och drick med Barney, annars får han dricka ensam.
Ska bli.
Barney, kommer du att kunna…
Jösses.
Bedriva otukt, menar du?
Jag tänkte säga gömma salamin,
men om du vill använda mer bibliskt språk.
Men om du och Grace går skilda vägar?
Du kan möta en yngre kvinna som vill ha barn.
De kan alltid reversera det.
Grace skulle döda mig långt innan dess.
Jag ser min sperma som en kärnvapenarsenal.
Kanske aldrig används men den finns där.
Och du, Nick. Är du med i gamet än?
Nej. Inte sen första kontraktsförlängningen blev klar.
Det är därför du är en affärsmanagers dröm.
Alltså.
Vad mig beträffar säger läkaren att jag kan gömma salamin
om cirka två veckor.
Inte snart nog.
Ni minns min svärfar.
- Ler han nånsin? - Det där var ett leende.
- Hallå! - Lugn, Barney.
Borde du dricka när du går på smärtstillande?
Absolut.
Kan jag få lite is för mina kulor?
Tack.
En applåd!
Ja!
Okej. Jag tar en sån där.
Jadå.
Då kör vi.
- Hej. Hejsan. - Hej.
Ashe kan sjunga.
Har du hört från Burian och teamet om hela dealen med Ashe?
De gräver än.
Hur så? Börjar du tveka om din tveksamhet?
Jag vet inte.
Jag menar, han är som en hundvalp. Hur skurkaktig kan han vara?
Jag behöver din drink.
Ta den där.
Jaha, precis bredvid dig.
Vad skrattar du åt?
Låtsas att jag har långt hår.
Tack, tack.
Hallå. Var… Hon gick.
Hej, Coop. Kom du just?
- Är du helt jävla galen? - Va?
Mina barn var där den kvällen.
- Vad håller du på med? - Ursäkta.
- Vad pratar du om? - Snack.
- Hör på… - Rör mig inte.
Jag vet inte vad saken gäller, men du bör sänka rösten.
Kom med här.
Vad i helvete? Vad är det fråga om?
Låtsas inte att du inte vet.
Jag vet inte vad jag vet. Kan du vara mer specifik?
De hotade mig till livet.
- Va? Vilka då? - Ditt folk!
De grep mig. Satte en påse över huvudet. Band mig vid en stol!
Jag vet inte vad som hänt dig, men jag är oskyldig, jag svär.
Men vi måste gräva i det här. Vad sa de?
- Jag minns inte riktigt. - Vadå, minns inte?
Man blir lite dimmig efter elpistol och kidnappning.
- Okej, men de nämnde mina pengar? - Ja!
Sa de åt dig att göra nåt med dem?
Jag fattade inte allt de sa.
Okej, hör på.
Vi måste prata om det, men inte här.
Ska jag tro att du inte vet nåt?
Du förvaltar 400 miljoner åt mig.
Varför skulle jag vilja skada dig? Är det nåt du vill berätta för mig?
Vadå? Nej.
Okej, som sagt hade jag inget med det att göra.
Ditt folk, då?
- Mitt folk? - Ja.
Jag har inget sånt folk.
Din man DeMille, då?
Han är advokat, inte gangster. Han skulle inte göra så.
Hur säker är du på det?
Jag ska försäkra mig.
Men jag lovar dig, det är inte så här jag jobbar.
Sam. Hej!
Hej. Hej, Ashe.
"Hej, hej, Ashe"? Varför är du sån mot mig?
När sjöng nån för dig senast?
- Vill du ha ett pris? - Jag vill ha en chans.
- Ashe. - Hör på. Jag gjorde bort mig.
Jag ber om ursäkt. Jag respekterade inte dina gränser.
Men hör på, jag har planerat en romantisk middag på måndag
för att visa att jag verkligen tänker göra det i fortsättningen.
Jag sa att jag behövde tid.
Du svarar genom ännu en stor romantisk gest.
Den här gången inför alla vi känner.
Du har en unik förmåga att tolka saker på sämsta möjliga sätt.
- Har jag? - Kom igen, Sam.
Tålamod är bara propaganda från de fega.
Verkligen ett fint motto.
Och det förändrar ingenting.
Våga släppa in mig.
Det gjorde jag ju.
Men när du väl är inne, är du som en tjur i en porslinsbutik.
Du sjunger, du planerar dyra middagar.
Okej. Jag tror att vi pratar förbi varandra.
Ashe!
Jag behöver tid, bara.
Okej. Tid.
- Tid. - Tid.
- Ja. - Jag förstår.
Okej.
- Hur mycket tid behöver du? - Herregud.
Okej, vet du vad, Sam?
Du kanske borde visa lite tacksamhet ibland.
Ursäkta mig?
Jag bjöd ut dig när du var en social paria här.
Jag bröt ner de där murarna åt dig.
Jag har nog förtjänat en gnutta tacksamhet från dig.
Där lär du dig att akta dig för dem som är desperata.
Jag menade inte så.
Hej, Sam.
Tack, allihop.
Det sög verkligen.
Är du okej, kompis?
Ja. Jag verkar ha gått alldeles för långt.
Har du några goda råd, Coop? Du var med henne ett tag.
Du borde nog inte fråga mig, med tanke på hur det slutade mellan oss.
Hon ändrar sig nog när jag slutar jaga henne.
Förresten har jag ordnat en brakmiddag hemma hos mig på måndag,
som jag inte kan ställa in.
Jag har redan skickat iväg Delilah till Mel, så låt oss ha en killkväll.
Men ikväll tänker jag fortsätta bli full…
…och sjunga av bara fan.
Låter bra. Jag gör dig sällskap.
Du.
Vad var det där mellan dig och Ashe? Det hettade visst till.
Överreagera inte nu, men jag blev kidnappad härom kvällen.
Vänta, vadå?
- Kastad in i en skåpbil… - Du…
…fick en påse över huvudet, alltihop.
De försökte bara skrämma mig.
Ashes folk?
Nej, säger han.
Tror du honom?
Jag vet inte.
Så du kommer inte till Ashe?
Nej.
Vi båda gör det.
Vila, vandrare.
- Tack. - Självklart.
Tack igen för att du fick hem Tori.
Jag sa ju att hon till slut skulle återfå förnuftet och
inse vilken förälder hon behövde mest.
Inte då.
Lägg det till den växande listan över mina misslyckanden som förälder.
Självömkan? Från dig?
- Oj. - Lugna ner dig.
Måttlighet? Från dig?
Varför gömmer du dig här?
Jag behövde ett avbrott från allt… ståhej.
Ja.
Såg jag dig prata med Samantha där nere?
Hon tröttade ut mig.
- Bra. - Det var faktiskt trevligt.
Men jag ska säga en sak.
Hon tar sig vatten över huvudet med den där Ashe.
Ja, alla känner nog likadant.
Trots allt som är fel mellan dem, avundas jag henne.
Sam? Verkligen?
Hur han jagar efter henne.
Passionen.
Jag har väl helt enkelt insett att det är troligt
att ingen nånsin kommer att åtrå mig på det sättet igen.
Ursäkta, jag trodde det var jag som ömkade mig.
- Nu är du löjlig. - Är jag?
Ja. Vet du varför?
För det finns inte en enda ensamstående man här
som inte har märkt dig i den där klänningen.
- Säkert? - Ja. Jag har då det.
Säkert?
Japp.
Herregud.
Vi går hitåt.
Okej.
Kom igen.
Åh…
Okej, det där var… Visste du om det där?
- Nej. - Kom igen.
- Jag ska… - Ja, du…
Coop.
Du.
Jättesnygg klänning.
Du gick rakt förbi dem?
- Bara så där? - Ja.
De tittade inte ens upp. De…
De kunde inte sluta gräla.
Jösses vad de hatar varandra.
Du hade en skyddsängel.
Jaha, jag trodde inte att du var en gudsperson.
Kalla det vad du vill.
Religion, andlighet, manifestation, vitaminer.
Vi behöver alla nånting, annars…
Annars vadå?
…hamnar man i inre rummet i en pantbutik
med ett baseballkort som man stulit av en vän.
"Tom Seaver."
Det tar lite tid att kolla äktheten.
Det finns många förfalskningar på marknaden.
Tja, jag behöver pengarna ganska snabbt.
Ja. Det är ditt problem.
Har du undrat hur det vore med en bransch
där du ger folk goda nyheter som omväxling?
Varför bråttom så plötsligt?
Är inte du tillbaka på Wall Street och spelar med folks pensioner?
Vi ser knappt till dig nuförtiden.
Jag försökte lyda ditt råd ifråga om utpressningen,
och hamnade baki en skåpbil med en säck över huvudet, så…
- Men här är du ändå. - Vad menar du med det?
- Nån försökte skrämma dig. - Det funkade jävligt bra. Jag är rädd.
Om de hade tänkt döda dig, hade du varit död nu.
- Ska det vara en tröst? - Hör på mig.
Det enda hot du utgör mot de där människorna är just nu,
innan du har gjort nåt.
I samma stund som du fullföljer, är du onåbar.
Det här är stunden.
Den kanske aldrig återkommer.
Ta kontroll, Coop.
Gör dig själv onåbar.
I annat fall…
…äger de dig.
Är du säker på det?
För det mesta.
Jag kan inte satsa livet på "för det mesta".
Vad tror du att du har hållit på med hela tiden?
PANTBUTIK GULD - SILVER - MYNT
Rocco, får jag låna dig ett ögonblick?
Hallå! Pucko! Vad vill du mig?
Vad fan är det med dig? Jag har lunchrast, för fan.
Förlåt. Jag misstog dig för en annan.
Vill du ha bråk?
Du, det var ett ärligt misstag.
Om du kliver ut bilen, får du pissa sittande i ett år.
- Hör du det? - Jag hör.
Jag beklagar det där.
Ingen fara. Man tar det säkra före det osäkra.
Du, får jag behålla det här?
Jadå.
Ellen! Jag har kramp!
Ellen!
Hjälp mig!
Jag är ingen galning. Men jag anser det straffbart
för bortalaget att bära vita ställ. Vad är det här?
Det smärtar mig att säga det här…
- …men han har rätt. - Bra.
Om jag tittar på Knicks match
och de spelar i världens mest berömda arena
vill jag se de vita…
För mycket begärt?
Och när de spelar borta…
- Jösses, Elena. - Försiktigt, Coop.
Du kan sträcka ryggen.
- Vad gör du här? - Jag behöver min halva för kortet.
Du borde ha ringt.
Det gjorde jag. Och sms:ade, mycket.
Det är nog sant. Förlåt.
Varför låter det som början på en ursäkt?
Att få pengar för kortet tar tid.
- Du skojar. - Det är en speciell artikel.
Äktheten måste bekräftas.
Du kollade inte om hälaren kunde sälja kortet
innan vi planerade själva stöten? Vi kunde ha tagit nåt annat.
Det slog mig aldrig in, faktiskt.
Det gör visst aldrig det.
Hårt. Okej.
Pengarna är på väg. Okej?
Vill du ha en öl eller nåt?
- Jag måste gå. - Vänta lite. Stanna ett tag.
Vad är det med dig?
Vadå? Ingenting.
Jag tänkte att du kanske ville… umgås.
- Du trodde att jag ville umgås? - Va?
Min bror har varit saknad i tre veckor.
Du har inte brytt dig om att höra av dig.
Det enda du verkar ha gjort
är att låta din vän låsa mina pengar när jag behöver dem
och avvisa mig gång på gång när jag har föreslagit stötar.
Stötar jag behövde.
Och du tänkte att jag ville umgås.
- Elena… - Skit ner dig, Coop.
- Du. - Nej.
Om du är så ensam kan du väl göra nåt åt det för en gångs skull
istället för att dra ner alla tillsammans med dig.
Bailey Russell, vem söker ni?
Absolut, jag kopplar fram er.
Ja, sir.
Hej, Coop.
- Vad gör du här? - Det du vägrar göra.
Du kan inte ta det till Jack. Det är rena självmordet.
Då har du inget att oroa dig för.
Hej, kompis.
Men för fan.
För i helvete, varje gång jag pratar med dig kostar det mig massor.
Om det betyder nåt, försökte jag inte lura dig.
Jaha, då är problemet löst.
Det behöver inte kosta oss nåt, Jack.
- Hur då? - Vi kan behålla investeringen.
- Den illegala? - Nätt och jämnt illegal.
Jaha, blir det ditt försvar?
"Gjorde du medvetet affärer med fienden?"
"Nätt och jämnt."
Fienden enligt en notoriskt nyckfull administration.
Alltså, om vi ens kan ta fasta på det Coop säger.
- Det kan ni. - Viktigare,
är du säker på att alla andra pengar vi förvaltar är hederliga?
Eller ingår det i ditt mandat att vi undersöker varenda dollar här?
För då kan jag försäkra att det slutar med tårar och marginalsäkerhetskrav.
Kapital i den storleksordningen är ofta korrupt.
Är det Bailey Russells jobb att vara moralisk skiljedomare
för när korruption är okej eller inte?
Det är en bra poäng.
Det låter som om du har funderat länge på det där.
Coop nämnde problemet med OFAC för mig tidigare,
- men det verkade… - Vi kommer från saken…
- Får jag prata? - Jag försöker rädda ditt jobb.
Det behöver du inte.
- Du är avskedad. - Jack.
Va?
Du sa att du har vetat det här. Hur länge?
En dag, en vecka?
Vi får ge dig avgångsvederlag.
Gå. Nu.
Det är min skuld, Jack.
Jag kan ju inte avskeda dig, va?
Det blir nyttigt för henne. Hon kommer att klara sig bra.
Hon saknar bara ett ordentligt stridsärr.
Hon landar på fötterna, utanför din skugga.
- Bara så? - Vadå?
Du tar det här fan så mycket bättre än väntat.
Ja.
Jag är lika överraskad som du.
För inte så länge sen hade jag sparkat ut dig
och sett till att varje fond härifrån till Peking
hade ditt foto som piltavla.
Men nu?
Jag bryr mig inte längre.
Cancern är tillbaka.
Ja, läkarna fann den i min prostata.
Den har spridit sig utav bara fan.
Jag är ledsen, Jack.
Ja, samma här.
Men en sak är säker, det får en att tänka på saker.
Särskilt vilka strider som är värda att ta.
Så här ska vi göra.
Vi återlämnar pengarna.
Jag tar hand om konsekvenserna internt.
Ingen utanför rummet behöver veta nåt.
Bättre än jag förtjänar.
Jag gör det inte för dig.
Kanske.
Jösses, Jack. Du vet…
Ja. Du, Coop.
Du har säkert en mycket farlig och upprörd klient att hantera.
Är du beredd på det?
Jag vet inte.
Glöm din klient.
Cricket Birch vill säkert ha ditt huvud på en påle.
Hur ska du lösa problemet?
Jag gör som alltid.
Jag skaffar de 400 miljonerna själv.
Det blir nyttigt för mig.
Det ger mig en anledning att vakna och fortsätta kämpa.
Jag beklagar verkligen.
Jag får väl vad jag förtjänar.
Tja, jag menade inte pengarna.
Inte jag heller.
Vi borde spela squash nån gång.
Jaha.
Liv var ett oskyldigt offer, och jag mådde dåligt över det,
men bara till en punkt.
Jag gav henne chansen att spela hjälte
men hon valde att spela högt istället.
Fast jag visste att hon skulle klara sig undrade jag vem mer i mitt liv
som måste ta konsekvenserna av mina handlingar.
Men när jag lämnade Bailey Russell kände jag mig liksom lättad.
Om Lu hade rätt, hade jag spelat ut det enda kort jag hade.
Tiden skulle utvisa om jag höll en vinnande hand,
men nu visste jag åtminstone att jag inte bara var en hjälplös åskådare
av mitt eget liv.
Hej.
Är det nån helgdag jag inte visste om, eller…
Troligen.
Zalkins har inställt jobbet.
Din mardröm är över.
Det är lite överraskande, men de måste köpa ut mig.
Oss emellan är mina killar glada
att inte behöva ha att göra med den tanten mer. Hon var…
…svår.
Jag trodde att du skulle vara glad.
Alltså, ja…
Det är jag…
Jag beklagar verkligen det där med uppfarten.
Du fick ut för saker som inte hade med dig att göra.
Jaså?
Vilka saker?
Tja, få se.
Jag blev skild.
Sen greps min ex-man för mord.
Jag miste jobbet för att jag slog till min vän på ett kafé.
Min dotter sa nej till college.
Jag blir äldre förbannat fort,
och jag är så full av uppdämd vrede att jag är en fara för allmänheten.
Nån borde köra iväg mig till en madrasserad cell.
Så, vad jag förstår är du singel.
Åh, herregud.
Så…
- Säg bara. - Nej, jag bara…
Jag vet inte om min kropp funkar längre.
Det kanske tar ett tag.
Allt…
…är möjligt…
…med tålamod.
Hej.
Du fullkomligt strålar.
Gör jag?
Jag är väl så glad åt att ha dig hemma igen.
Jag träffade Miguel.
Kom du hem tidigt?
- Halv dag. Ja. - Herregud.
- Han verkade trevlig. - Herregud.
Är hans hår permanentat, eller är det så där ändå?
Tori Cooper.
Men det är jag.
Jag är så glad att ha dig hemma även när du plågar mig.
Jag vet, mamma.
Så, får vi se den här Miguel igen?
Jag föredrar dem nog lite yngre.
Precis. Ja.
- Hej. - Hej.
Hur dålig är den här idén egentligen?
Det får vi snart veta.
Det här slutar ikväll på ett eller annat sätt.
Du får nog utveckla det där lite.
Jack vet nu varifrån pengarna är.
- Vi kan inte gå in där. - Hör på,
han anmäler det inte till FBI.
Han lämnar bara tillbaka pengarna.
Okej? Och han gör inte det förrän
han hittar 400 miljoner att stoppa i hålet.
Och när han gör det?
Då får Ashe hitta nåt annat ställe att
investera sina pengar utan mig.
Jaha, och den här gången
kanske vi får påsar över huvudet båda två?
Jag tror inte det. Jag…
För var det är värt,
tror jag han var uppriktig om att han inte låg bakom det där.
Vill du åka hem?
Det är min röra.
Du behöver inte vara här.
Jag är din affärsmanager.
Nu tar vi hand om affärerna.
- Är du säker? - Nej.
Det är ju bara fyra män som sitter och pratar.
Ingen fara.
Det ordnar sig.
Vadå?
Jag tänkte på alla andra gånger du har sagt det.
Förr eller senare måste jag väl få rätt.
Mina herrar, precis i tid.
- Jajamän! - Du är visst på bra humör.
- Glädje är ett val, eller hur? - Hej.
- Ett tänkesätt. - Precis.
Vi andra har redan ätit.
Maten finns i matsalen. Lägg på en tallrik var.
Möt mig i vardagsrummet.
Nu äter vi.
Var är tjänstefolket?
Han skickade hem dem.
Det skulle bara vara vi ikväll, sa han.
Han är rörig.
Han verkar rätt glad.
Han gick just över från kokain till ketamin, så…
Spänn fast er, pojkar. Han är oförutsägbar.
Hej. Vill ni ha?
Jag har pulver om ni ogillar kanyler.
Ni vet inte vad ni går miste om.
Blanda några drinkar åtminstone.
Jag är nöjd med det här.
Jadå. Visst.
Så, det här med Sam…
Den där jävla Sam. Jösses.
Det finns mer om ni vill ha.
Men goda vänner, det är verkligen värt nåt.
Jag var rädd att Westmont Village
var ett sånt där klichéaktigt område
där alla bara håller koll på varandra
och ser vem som har det största huset,
den dyraste bilen och de finaste smyckena.
Ja, i så fall vinner du.
Jag medger att jag gärna slår på stort.
Men jag måste säga att ni är bra människor. Verkligen.
Ni välkomnade Delilah och mig in i er lilla krets med öppna armar.
Det har bara gått en kort tid men…
…jag är hedrad att få kalla er alla mina vänner.
Förbundna i vänskap och affärer.
Amen.
Det påminner mig om att ge er en vänlig förvarning.
Advokaterna måste lämna in de ekonomiska handlingarna till min bank.
Vi behöver skapa en rullande kreditlinje
så att expansionsteamet får tillgång till kapital.
Så ni behöver legalisera pengarna
som ni flyttar genom rörelsen snarast.
Vilka pengar?
Du. Jag dömer inte.
Vad är lite pengatvätt vänner emellan?
Några hundra tusen, alla har gjort det.
Inte jag. Vad fan pratar han om?
Ursäkta, jag trodde…
Visste han inte?
- Jäklar. - Alltså…
…det här är ett missförstånd.
Så förklara det för mig.
Ja, 600 000 i svarta pengar i bolag som är knutna till dig
- låter inte som ett missförstånd. - Barney, säg nåt.
Vänta lite. Om du inte gjorde det här för Nick…
…vem gick pengarna till?
Håll tyst, Ashe.
Coop! Vad i helvete? Ni båda två?
Tvättade ni pengar genom mitt gym?
Hör på, det var bara en formalitet, Nick.
Vi låg efter på växelfordringar.
Coop hade kontanter som inte skulle redovisas.
Det var bara en gång. Två flugor i en smäll.
Barney hjälpte mig med en skattegrej
när Bailey Russel gick åt pipan. Det…
Varför sa du inget?
Jag hade hjälpt till.
Jag sa inget, för det var inget. En snabb transaktion.
Vänta lite.
Var det därför du inte ville att jag skulle ta in Ashe?
Nej. Det var en helt annan sak.
Du tänkte stoppa min stora expandering för att skydda dig själv?
Vad i helvete, Barney?
För fan.
- Fan också. - Inte snyggt, killar.
Hallå. Vi är vänner allihop. Kom igen.
- Nu coolar vi ner oss. - Alltså.
Vi ska tjäna mycket pengar ihop.
Visst?
Nej.
Det ska vi inte.
Det är slut.
Va…
- Vad menar du? - Är det här rätt tillfälle?
Bailey Russell återför pengarna.
De vet att det är dina pengar och att du är på sanktionslistan.
Och hur vet de det?
Jag berättade för dem.
Helvete.
Din patetiska lilla man.
Jag hjälpte dig tillbaka in i hedgefondvärlden
på en gata av guld, tamejfan.
Och nu sabbar du det?
Du ska fixa det, Coop.
Det kan jag inte.
Så tack för det här.
- Jag hittar ut själv. - Nej.
Du ska fixa det här, Coop!
Du ska fixa det!
Tror du att du kan blåsa mig?
Jag vet var du bor, var din familj bor.
- Vad fan sa du nyss? - Tror du det finns regler här?
Vakna!
Om du sabbar mina inkomster blir det konsekvenser.
Skojar du? Dra åt helvete!
Jag slår fan ihjäl dig.
- Förstår du? - Nej, Coop!
- Jag dödar dig. - Nej!
Ska du hota min familj?
- Din jävel. - Ska du döda mig?
- Coop, lugn.
- Kom an. - Vänta!
- En pistol?
Döda mig.
Du skulle döda mig, sa du. Döda mig.
Du anar inte vem du jävlas med.
Kom igen, Ashe. Nu lugnar vi ner oss.
- Jag är lugn. - Okej.
Jag är lugn som en filbunke.
Backa, superstjärna.
Gör inte det här, kompis.
Vi har alla en dålig kväll. Som du sa,
- nu lugnar vi ner oss. - Var snäll och knip igen, Nick.
Jag trodde att du var min vän.
- Verkligen? - Sluta, Coop.
Han hotade min familj…
Fan!
Helvete.
- För fan. - Ta honom, Nick!
Ta pistolen!
Nick.
Sluta. Inte mot mig. Inte mot mig.
Jäklar!
Fan ta er!
Era små bitchar!
Herregud.
Han är död.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson