Кой е?
Кой е там? Казвай!
Какво става, кои сте вие?
Бил си у Лив Крос.
Наблюдаваме всеки от вас.
Не пипаш парите.
Ясно?
Да.
Егати.
Ужас.
КРАДЕЦ
Арло!
- Арло? - Прибирай се.
Арло?
Арло.
- Арло. - Хайде у дома.
Арло!
- Прибирай се. - Арло.
Бри!
- Сигурно е тук някъде. - Бри!
Арло.
- Арло, идвай вече. - Прибирай се, момче.
- Хайде у дома. - Арло.
Къде си? Прибирай се.
- Арло. - Идвай, момче.
Хайде.
Слизай.
Виж ти! Кой си идва!
- Здравей. - Здрасти, мамо.
- Връщаш ли се? - Да не го изкарваме голямо събитие.
Ще размислиш ли за "Принстън"?
Пошегувах се. А "Йейл"?
Не?
Не се хаби.
- Благодаря. - Моля.
- Добре ли си? - Да.
- Тежка нощ. - И при мен.
Така ли?
Ще влезеш ли?
Някои въпроси са врата към друг свят.
Свят, в който бих дал всичко да се върна.
Но имах сериозни проблеми и не исках да ги пренасям там.
Трябва да тръгвам.
Хубаво, щом така ще е най-добре.
Що ми трябваше да замесвам майка ми в партито!
Не ми говори за парти, когато ще ме режат със скалпел.
- Малко събиране, не парти. - Няма разлика.
Не казах сега да правиш вазектомия.
- Бременна съм, не мога да забременея. - Кой знае, с нашия късмет!
- Барни, Грейс, добро утро. - Докторе.
Как се чувстваме?
Страх го е.
Няма нищо притеснително.
Проста операция е, възстановяването е бързо.
Ще си почиваш две седмици,
а ако има болка или оток, с лед и адвил всичко минава.
Ще ме кастрирате, нека се насладя на възстановяването.
- Ще изпиша перкосет. - И демерол може би? Добре ме отпуска.
Преди няколко години имаше бъбречен камък, още говори за това.
- Казват, че боли като раждане. - Знаеш ли кое още боли като раждане?
Раждането.
Перкосет става.
Три спални, две бани и самостоятелна тоалетна,
наскоро ремонтирана веранда и дори мазето са довършили.
- Кога е построена? - През 1993 г.
- С характер е. - Да, за Лонг Айлънд.
Да.
- Заради работата ли се местиш? - Не точно.
Заради съпруга си ли? Няма значение, нямаш халка.
Наблюдателна си, Бека.
Обичайният тъп въпрос.
В тази работа мразя да карам клиентите си да пишат
"неомъжена" на договора.
Хвърляш всичките си пари,
защо да не добавим и малко унижение?
Ако държиш децата да са в частно училище…
Не, ще учат в държавно. Страхотен кухненски остров.
Плотът и гърбът са от технически камък.
Завърших държавно училище, но може и да не съм права,
тъй като така и не записах колеж.
Допълнителната стая горе става за игри.
- Или за кабинет. - Да, нелоша идея.
Нашите не ми се месеха.
За всичко са безмилостно прагматични, само не и по отношение на мен.
Единствено дете.
Дали съжаляват, задето ме караха да мисля, че умея всичко?
В един момент трябва да осъзнаеш, че в крайна сметка не си нищо повече.
Здрасти, тази вечер не трябваше ли да свири Али Купър?
В отпуск е, смърт в семейството.
- Някаква идея кога се връща? - Не каза.
- Нещо за пиене? - Една наливна бира.
Али е, просто ми пиши.
Али, моля те да ми вдигнеш, искам да поговорим.
Има много за разказване, обади ми се. Благодаря.
Куп, каква изненада.
Здрасти, извинявай за късния час, но искам услуга.
Събуди любопитството ми.
Ще проучиш ли дали някой е дал жилище под наем на Али?
Тя добре ли е?
Не знам.
Има някакви пари от татко, но едва ли може да дава повече от 3000 на месец.
Пазарът с апартаменти е малък, ще я намеря.
- Благодаря. - Няма защо.
Много е мило как се грижиш за нея.
Дано един ден и тя мисли така.
Много е тънка границата между загриженост и обсебване.
- Сега за него ли ще говорим? - Определено не.
Лека вечер, Куп.
- Здравейте. - Здрасти.
- Честито. - Благодаря.
- А това е за теб. - Казах "без подаръци".
- Никой не ти повярва. - Искам признание за жеста.
Имаш го.
- Идвайте, всички играят. - Добре.
- Вижте кой дойде най-сетне. - Здрасти!
Това там е братовчедка ми.
Добре, внимание. Пазва или бебешко дупе?
Тези цици са ми до болка познати.
Веднъж й дадох да ми ги пипне.
Не подценявайте малкия бюст.
Особено на възрастта ни. Гравитацията не прощава.
Няма да разбера какво е да не носиш сутиен.
Не ти съчувстват.
Радвам се, че двете отново се разбирате.
Цялата работа беше много конфузна.
- Все да не обидя някоя, беше уморително. - Не само за теб, Суз. И аз се измъчих.
Не се разсейвайте.
Чакай, вече познах. При гърдите има луфт отгоре и отдолу.
- При дупетата има само цепка. - Обърни картата.
- Забавляваш ли се? - Чувствам се стара за тези неща.
А твоето извинение?
- Какво? - Изглеждаш отнесена.
Извинявай, просто…
- Тори ни създаде големи главоболия. - Знам.
Но няма ли друго?
Да, писането не върви.
- Мозъчна мъгла. Извинете. - Благодаря.
- Но започвам хормонозаместителна терапия. - Слава богу, браво на теб.
Грейс, идвай, не можем без теб тук.
Дай да обядваме някой ден, за да гледам как се напиваш примерно.
Кажи кога.
Това ли правите тук? Гледате снимки на задниците си?
- Искам и аз. - Вътре ли си?
Колко много отговори напират в мен!
- Ти. - Да?
Махай се, отивай при Барни, че да не изпие всичкия алкохол сам.
Слушам, госпожо.
Барни, ще можеш ли да…
- Боже. - Да задоволявам плътта ли?
"Да се чукаш", но и библейският изказ се разбира.
Ами ако с Грейс се разделите? Може да срещнеш жена, която иска деца.
Могат да върнат нещата както са били.
Грейс ще ме е убила много преди това.
Спермата за мен е като ядрен арсенал. Може да не ми потрябва, но да имам.
- Ник, плувците ти още ли са в играта? - Не, клъцнах се след първия договор.
Затова си мечтата на бизнес мениджъра.
Лекарите казаха, че след две седмици съм готов да се чукам.
Много време е.
Помните тъста ми.
- Някога усмихва ли се? - Това беше усмивка.
- Браво! - Полека.
Трябва ли да пиеш, докато си на лекарства?
Задължително. Може ли лед за топките ми?
Благодаря.
Да ви чуя!
Ще взема едно от тези.
О, да!
Започвам. Здравей.
Друга толкова велика любов по света не съществува.
Пазя я само за теб.
По-силна е от всички думи, които изникват в ума ми.
Аш можел да пее.
Живея само за да те обичам повече ден подир ден.
Друг така не ще те обича.
Ръцете ми копнеят да те прегръщат.
Посвещавам ти живота си,
на дните и нощите с теб, на смеха и сълзите ти.
Чу ли се с Бюриън и екипа за сделката с Аш?
Още проучват.
Защо? Да не се разколеба отново?
Не знам.
Виж го само, като кутре е. Колко да е лош?
Живот без теб няма.
И дълбоко в себе си знам, че друг не ще те обича повече от мен.
Ще ми трябва питието ти.
Дръж.
Идвам.
Защо се смеете?
Все едно тръскам коси.
Благодаря.
Къде е? Избяга. Здрасти, Куп, сега ли идваш?
Луд ли си? Децата ми бяха у дома онази вечер.
- Какви ги вършиш? - Прощавай, не знам за какво говориш.
- Чуй… - Не ме пипай.
Не знам какво става, но намали децибелите. Ела насам.
Какво ти става?
- Не се прави на ударен. - Говори с конкретика.
Заплашиха ме.
- Кой? - Твоите хора.
Отвлякоха ме с торба на главата и ме вързаха!
Не знам какво е станало, нямам нищо общо.
Но трябва да разберем. Какво ти казаха?
- Не помня. - Как така?
Така става, като ти пуснат електрошок.
- Добре, но стана ли дума за парите ми? - Да!
- Казаха ли ти да правиш нещо? - Не знам, някои моменти ми се губят.
Добре, трябва да поговорим, но няма да е тук.
- Искаш да повярвам, че не знаеш? - Държиш 400 милиона мои пари.
Защо ще те отвличам? Имаш ли нещо да ми казваш?
Какво? Не.
Както казах, нямам нищо общо.
- А твоите хора? - Моите хора? Нямам такива хора.
А онзи Демил?
Той е адвокат, не бандит.
Сигурен ли си?
Гарантирам. Но уверявам те, не работя така.
Сам.
Здравей, Аш.
Само "здравей"? Защо се държиш така? Кога последно някой ти прави серенада?
- Награда ли искаш? - Шанс.
- Аш. - Чуй ме, сгафих.
Извинявай, не зачетох границите ти.
Обаче съм планирал романтична вечеря за понеделник,
за да ти покажа колко искам да сме заедно.
Трябва ми време, казах ти.
А ти правиш поредния жест, този път пред всички.
По свой уникален начин казваш черно на бялото.
- Така ли? - Стига, само страхливците чакат.
Страхотен девиз, но нищо не променя.
- Не се бой, приеми ме. - Направих го.
Проблемът е, че минаваш като таран.
Пееш ми и ми планираш разточителни вечери.
Мисля, че просто не се разбираме ясно.
Аш! Просто искам повече време.
- Добре, време. - Време.
- Разбрах те. - Добре.
- Колко време ти трябва? - Боже!
Знаеш ли, Сам, бих се радвал да показваш поне малко благодарност.
- Какво каза? - Поканих те, когато не те поглеждаха.
Благодарение на мен пак те приеха.
Заслужавам поне малко благосклонност.
- Да ти е за урок. Намери си лесна жена. - Нямах това предвид.
Сам.
Благодаря.
- Ама че тъпня. - Добре ли си?
Да, явно съм направил непоправима грешка.
Нещо да ме посъветваш, Куп? Били сте гаджета с нея.
По-добре не питай мен, с нея не приключихме добре.
Сигурно ще й мине, като спра да я преследвам.
В понеделник у дома ще организирам жестока вечеря.
Късно е да я отменям.
Дилайла ще е у Мел, хайде да си направим мъжка вечер.
Дотогава ще поркам
и ще се дера на микрофона.
Супер! Идвам с теб.
Какво правехте с Аш одеве? Сякаш се карахте.
Не се шашкай, но онази вечер ме отвлякоха.
Какво?
Тикнаха ме в бус и ми метнаха торба на главата.
Само ме сплашваха.
- Хора на Аш ли са? - Той отрича.
Вярваш ли му?
Не знам.
- Сигурно няма да ходиш у Аш. - Няма да съм сам, а с теб.
Отпусни се.
- Благодаря. - Моля.
Благодаря, че ми доведе Тори.
Казах ти, че ще й уври главата от кой родител има повече нужда.
Добави го към списъка ми с провали като родител.
Самосъжаление от теб?
- Леле. - Леко.
Умереност от теб?
Защо се криеш тук?
Писна ми от цялото това самохвалство.
Да.
- Със Саманта ли те видях да говориш? - Тя най-сетне проби защитата ми.
- Браво. - Беше приятно.
Обаче да знаеш, Аш изобщо не е за нея.
Всички сме на това мнение.
Въпреки проблемите между тях пак й завиждам.
На Сам? Наистина ли?
Как търчи след нея, страстта.
Май току-що осъзнах, че е възможно
вече никой да не ме погледне с такива очи.
Остави самосъжалението на мен.
- Въобразяваш си. - Дали?
Знаеш ли защо? Всеки мъж тук те е загледал с тази рокля.
- Наистина ли? - Аз със сигурност.
Сериозно?
Да.
Боже мой.
Насам.
Хайде.
Майчице.
Това беше… Ти знаеше ли?
- Не. - Хайде.
- Аз ще… - Да, и аз.
Куп.
Страхотна рокля.
Минал си покрай тях просто ей така?
Дори не погледнаха. Не спираха да се карат.
Не могат да се понасят.
Господ те е пазил.
Не мислех, че вярваш в Бог.
Както искаш го наречи.
Религия, духовност, призраци, витамини.
- Нуждаем се от нещо, иначе… - Иначе какво?
Озоваваш се в задната стаичка на заложна къща
с бейзболна карта, открадната от приятел.
Том Сийвър.
Ще ми трябва време да я проверя.
Пазарът е залят от фалшификати.
Само побързай.
Проблемът си е твой.
Чудила ли си се какво щеше да е, ако чат-пат казваше нещо ведро?
Защо си се разбързал?
Нали се върна на Уолстрийт да проиграваш пенсиите на хората?
Вече рядко се вясваш тук.
Вслушах се в съвета ти по отношение на изнудването
и ме отвлякоха, надянаха ми торба на главата, та…
- И пак идваш. - В смисъл?
- Искали са да те сплашат. - Получи им се, страх ме е.
Ако са имали намерение да те убият, щеше да си мъртъв.
- Не ме успокояваш. - Слушай.
За тях представляваш заплаха сега,
преди да си направил нещо.
В момента, в който си свършиш работата, ставаш недосегаем.
Сега е моментът, втори може да няма.
Поеми контрола, стани недосегаем.
В противен случай
ще те пипнат.
Сигурна ли си?
Почти.
Не мога да заложа живота си на "почти".
А какво правеше през цялото това време?
Роко, ще дойдеш ли за малко?
Ало, кретене, какво искаш от мен?
Какво ти става бе? В обедна почивка съм.
Извинявай, обърках се.
Бой ли ти се яде?
Сбъркахме, по-кротко. Слезеш ли от буса, лошо ти се пише.
- Чат ли си? - Да.
- Съжалявам. - Не боли да си сигурен.
- Може ли да я задържа? - Да.
Не съм вчерашен, това трябва да се наказва.
Не може гостуващият отбор да е с бели екипи.
Прав е.
- Боже, Елена! - Полека да не се сецнеш.
- Защо си тук? - За моя дял от картата.
- Да се беше обадила. - Звънях, писах.
Сигурно е така, извинявай.
- Усещам какво ще кажеш. - Парите от картата ще се забавят.
- Не е истина! - Проверяват дали не е фалшификат.
Трябваше да си сигурен преди удара. Можеше да вземем нещо друго.
Не ми хрумна.
Все не ти хрумва.
Жегна ме. Ще имаш парите, спокойно.
Искаш ли бира?
- Ще тръгвам. - Чакай, остани.
- Какво ти има? - Нищо.
Реших, че може да искаш да поостанеш.
- Решил бил! - Какво има?
Брат ми го няма от три седмици, а ти дори не проверяваш жива ли съм.
Но пък връчи парите ми на приятеля си, не можах да ги взема при нужда
и ме отсвирваш всеки път, когато имам работа за нас.
На зор съм, а ти реши, че искам само да си бъбрим.
- Елена… - Майната ти.
Не, чуй. Щом си самотен, защо не направиш нещо по въпроса,
вместо да повличаш всички около теб?
БЕЙЛИ РЪСЕЛ
Здравей, Куп.
- Защо идваш? - По онзи въпрос.
- Кажеш ли на Джак, край с кариерата ти. - Значи не се безпокой за твоята.
Здрасти.
Писна ми! Всеки път, като говоря с теб, накрая ми излиза през носа.
- Не съм искал да те прецакам. - Значи всичко е точно.
Може нищо да не изгубим.
- Как? - Ще задържим инвестицията.
- Незаконната ли? - Почти.
Това ли ще е защитата ти?
"Съзнателно ли търгувахте с врага?" "Почти, г-н съдия."
Врагът - според спорна администрация.
- И то ако вярваме на Куп. - Не лъжа.
А сигурен ли си, че останалите пари във фонда са чисти?
Или трябва да проверим всеки долар?
Това ще приключи със сълзи и увеличаване на залога.
Крупният капитал изначално е компрометиран.
Работа ли е на "Бейли Ръсел" да става морален арбитър
кои пари са окей и кои не са?
Имаш право.
Явно си имала време да го обмислиш.
- Куп ми сподели проблема с ОФАК… - Много се отплеснахме…
- Остави ме да довърша. - Спасявам те.
Няма нужда.
- Уволнена си. - Джак.
Какво?
Току-що излезе, че си знаела. От един ден, от седмица?
Ще ти платим обезщетение.
Върви си.
Вината е моя.
Не мога да те уволня, нали?
На нея ще й е полезно, не е без умения.
Липсваше й само бойна рана.
Ще си стъпи на краката, щом излезе от дебелата ти сянка.
- Само това ли? - Какво?
Прие го доста по-добре от очакваното.
Да, изненадвам се от себе си.
Преди щях да те одера жив
и никой фонд до другия край на света нямаше да работи с теб.
А сега?
Не ми пука.
Ракът се завърна.
Откриха го в простатата ми. Пуснал е пипала навсякъде.
- Съжалявам. - И аз.
Но те кара да се замислиш за много неща.
Особено за онези, за които си струва да се бориш.
Ето какво ще направим - ще върнем парите.
Аз ще се заема с последствията.
Никой извън фирмата не бива да научи.
- Не заслужавам това. - Не го правя за теб.
Не знам, може и за теб да е.
- Боже, Джак… - Слушай, Куп.
Предполагам, че имаш работа с опасен и разстроен клиент.
- Готов ли си за това? - Не знам.
Остави клиента, Крикет Бърч ще иска да те обезглави.
- Как ще запушиш дупката? - Както винаги.
Ще намеря отнякъде 400 милиона.
Добре ще ми дойде. Тъкмо ще имам причина да правя нещо.
Наистина съжалявам.
Сигурно така ми се пада.
- Нямах предвид парите. - Нито пък аз.
Някой път да поиграем скуош.
Да.
Лив го отнесе и ми стана гузно, но не съвсем.
Дадох й шанс да се представи като герой, а тя избра да рискува.
Знаех, че ще намери изход, но се зачудих кой още ще опере пешкира заради мен.
На излизане от "Бейли Ръсел" се чувствах олекнал.
Ако Лу беше права, изиграх единствения си коз.
Времето щеше да покаже дали печеля играта,
но в онзи момент поне знаех, че вече не съм страничен наблюдател на живота си.
ХОРМОНИ
- Здрасти. - Да няма празник, за който не знам?
Сигурно, семейство Золкин спряха ремонта. Кошмарът ти приключи.
Малко се изненадах, но ще трябва да ми се издължат.
Работниците ми си отдъхнаха,
че вече няма да работят с онази жена, беше малко чепата.
Мислех, че ще се зарадваш.
Да.
Радвам се.
Съжалявам за перипетиите с колата ми.
Изкарвах си го на теб, а нямаше вина за тъпотиите ми.
Така ли?
Какви тъпотии?
Ами да видим.
Разведох се, арестуваха бившия ми мъж за убийство.
Уволниха ме, защото ударих една приятелка.
Дъщеря ми отсвири колежа.
Остарявам с тревожни темпове
и съм изпълнена с такъв гняв, че ставам опасна за обществото.
Направо съм за лудницата.
Чух само, че си необвързана.
Боже мой.
- Кажи. - Просто…
Не знам дали тялото ми ще ме слуша. Може да ми трябва повече време.
С търпение
всичко е възможно.
Здрасти.
Сияеш.
Така ли?
Може би защото се радвам, че си у дома.
Срещнах Мигел.
- Прибрала си се по-рано? - Имахме занятия до обяд.
- Видя ми се свестен. - Божке!
Къдрил ли се е, или косата му си е естествена?
Тори Купър.
Сериозна съм.
Така се радвам, че си у дома, дори когато се гавриш.
Знам.
Ще се видиш ли пак с този Мигел?
Предпочитам по-млади мъже.
Ясно.
- Ехо. - Здрасти.
- Идеята лоша ли беше? - Сега ще разберем.
Това ще приключи тази вечер.
Дай малко повече подробности.
Казах на Джак за парите.
- Не бива да влизаме в къщата. - Няма да каже на ФБР, просто ще ги върне.
Но първо ще намери други 400 милиона да запуши дупката.
А след това?
Аш ще си търси да инвестира някъде другаде без мен.
Тогава може двамата с теб да сме с торба на главата.
Съмнява ме, май беше искрен, като каза, че не стои зад това.
Искаш ли да си ходиш?
Сам забърках тази каша. Няма нужда да си тук.
Управлявам бизнеса ти, Куп. Да се погрижим за него.
- Сигурен ли си? - Не.
Просто ще си говорим, нали? Всичко ще е наред.
Няма страшно.
Какво?
Сетих се за другите пъти, когато каза така.
Все някой ден ще се окажа прав.
Господа, навреме сте.
- Йес, сър! - На кеф си.
Щастието е избор, нали?
- До нагласа е. - Именно.
Момчета, започвайте.
В трапезарията има храна, вземете си. Чакам ви в дневната.
Да хапнем.
- Къде е персоналът му? - Пусна ги да си ходят.
Искал да сме само ние тази вечер.
Държи се като чалнат.
Вижда ми се щастлив.
И от кока мина на кетамин.
Очите на четири, ще стане мазаляк.
Искате ли?
Имам бяло, ако мразите игли.
Не знаете какво изпускате.
- Поне си забъркайте нещо за пиене. - Аз съм си добре.
Щом казваш.
Тая работа със Сам…
Мани я Сам! Такива като нея с лопата да ги ринеш!
Но добри приятели трудно се намират.
Боях се, че Уестмонт ще се окаже тотално клише,
където всеки гледа в чуждата паница -
кой има най-голямата къща, най-скъпата кола, най-хубавите бижута.
Ако е така, ти печелиш.
Признавам си, гот е да съм над другите.
Но да не си кривя душата - добри хора сте.
Приехте ни с Дилайла в тесния си кръг с отворени обятия.
Не се познаваме отдавна,
но е чест да ви наричам "приятели".
- Приятели и съдружници. - Амин!
Това ме подсети, че трябва да ви предупредя.
Адвокатите трябва да дадат на банката отчетите.
Трябва ни револвиращ кредит,
за да почнем да се разплащаме с екипа по разширението.
Искам бързо да изперете парите,
които превъртате през фирмата.
Какви пари?
Само не се сърди, но нали сме си приятели.
- Говорим за 200 000, на всеки се случва. - Не и на мен. Какви ги дрънка?
Мислех, че…
Той не знаеше ли?
- Кофти тръпка. - Виж, станало е недоразумение.
Обясни ми тогава.
Недекларирани 600 000, вързани с фирми към теб.
- Не прилича на недоразумение. - Барни, обясни ми.
Чакай, щом не е заради Ник,
на кого са тия пари?
Млъкни, Аш.
Куп! Ама и двамата ли ме играете?
Прекарвали сте пари през залата ми?
Става дума за документални врътки.
Трябваха ни разходи. Куп имаше кеш, който не иска да декларира.
Беше еднократно. С един куршум два заека.
Барни ми помагаше с данъците, след като ме уволниха от "Бейли".
Защо не ме попита? Щях да ти помогна.
- Не ти казах, защото е нищо работа. - Чакай.
Затова ли не искаше да работя с Аш?
Не, това е друго.
Щеше да ме лишиш от разрастване само за да не изгърмиш? Как можа, Барни!
Егати.
- Да му се не види. - Кофти работа.
Стига, всички сме приятели.
Успокойте топката. Напът сме да спечелим много пари заедно.
Нали?
Не.
Няма.
Приключихме.
- Какво значи това? - Не сега, Куп.
От "Бейли" ще ти върнат парите. Знаят, че са твои и си в списъка на ОФАК.
И откъде знаят?
- Казах им. - Лошо.
Жалкар такъв!
Постелих ти завръщането на Уолстрийт, а ти пропиля шанса?
- Оправи нещата. - Не мога.
- Благодаря за питието, не ме изпращай. - Не, стой.
Ще оправиш кашата, Куп!
Ще я оправиш! Няма да ти се размине!
Знам къде живеете ти и семейството ти.
- Какво каза? - Тук няма правила. Събуди се!
Ако ме цакаш, ще има последствия.
Ти луд ли си бе? Ще те убия.
- Разбра ли? Ще те убия! - Недей!
- Няма да заплашваш семейството ми! - Ще ме убиеш ли?
- Ти ли бе? - Стига, Куп.
- Давай де. - Пистолет?
Убий ме.
Каза, че ще ме убиеш, давай.
- Идея си нямаш с кого си играеш. - Аш, да се успокоим.
Спокоен съм, нищо не може да ме стресне.
Суперзвездата, назад.
Не го прави.
- Получи се тъпо, хайде да се успокоим. - Млъкни, Ник.
Имах те за приятел.
- Наистина ли? - Не си помагаш.
Заплаши близките ми.
Мамка му!
Ужас.
- Спри. - Дръж го!
Вземи оръжието.
Ник.
Стига, спри, не към мен!
Ужас!
Да ви го начукам!
- Бъзльовци! - Господи!
Мъртъв е.
Превод на субтитрите Катина Николова