Слава богу, че поне си ударила паркирана кола.
Има ли как да заличим, че е била пила?
Още не знам кой е съдията, но шансът е малък.
Първо провинение й е, можем да се борим за "дребно нарушение".
Отнемане на книжката, лекции за вредата от алкохола, труд.
- Има ли как да изчистим досието й? - Ще пробвам да издействам запечатване.
Щеше да е по-лесно, ако наесен отиваше в колеж.
Официален ли е отказът й от "Принстън"?
- Боя се, че да. - Лошо.
- Аман вече. - Каза ли нещо?
- Нищо. - Чудесно.
Тя е добро момиче, не е създавала неприятности.
- Ще опитам да смекча наказанието. - Нищо друго ли не може да се направи?
Изслушването е в сряда в 15 ч.
Още тогава може да се споразумеем.
Всичко ще е наред, уверявам ви.
Но няма да изчезне от досието й по милост и трябва да го приемем.
Пълна лудост! Просто местех колата, бях запушила един.
- Това ли смяташ за лудост? - Мел.
Тя не поема отговорност за действията си.
- А твоите действия? - Не говорим за мен.
Беше ли трезва, когато изля лайната у съседите?
Толкова е двулична.
Не, не е. Тя ти е майка и се тревожи за теб.
След това, което направи, вече нямаш право да се оплакваш от нас.
Ако ти се струва нечестно, съжалявам! Точно сега не ми дреме.
По-важното е да се погрижа за теб,
щом ти самата не си правиш труда.
Изчакай ме отвън. След малко ще те закарам на училище.
Не те искам на изслушването.
- Съжалявам. - Недей.
Ще ви помогна, обещавам.
Но според мен по-добре Куп да е на изслушването.
Аз съм й майка.
Мел, съдилището е малко, подозирам, че вече се знае за ареста ти.
Да не мътим водата.
В тази връзка ще се опитам твоят проблем изобщо да не стига до съд.
Можеш ли?
Ако се извиниш на съседите и се погрижиш за почистването,
има шанс да ти се размине.
- Да ги умилостиви. - Да се извиня на онези тъпанари? Абсурд!
В ред ли си? Тя ти предлага изход.
- Принципите са важни. - Точно сега ли?
Извини им се и приключвай.
Пускат кучето си без повод. Няма ли закони срещу това?
Нехайно и опасно е. Може да го блъсне камион.
- Може да те съдят за тежко престъпление. - Моля?
Не мислех, че ще е толкова сериозно.
Ако щетите надвишават 1500 долара, е тежко деяние.
Плащат повече на градинаря си.
А и те има на запис от камера как им оставяш плик с екскременти.
- Какво каза? - Бяха кучешки лайна.
Така че имат основания да те съдят и за нанасяне на неимуществени вреди.
Божке мили! А стресът, който причиниха на мен?
Кат, ще ни оставиш ли за малко?
Отивам при Тори.
Не е истина!
Какво ти става, по дяволите?
- Нищо. - Дала си им плик с лайна?
- На кучето им, за да им е за урок. - Никой нормален не прави така.
- Държала си се като откачена. - Помолих ги сто пъти да приберат кучето.
"Дръжте си кучето в двора." Всеки път си правеха оглушки.
Не ме вземаха насериозно.
Караха ме да се чувствам зле.
И олекна ли ти?
Именно, трябва да им се извиниш.
Трябва да закарам Тори на училище.
И да знаеш,
вече наистина се тревожа за теб.
Вече съм абонирана за сем. Купър.
Мел беше във възторг как ми спаси кожата.
- Двете са в различна категория. - Каква?
- Мел ми е приятелка, няма да я таксувам. - Много мило от твоя страна.
Ти ще получиш фактурата. Хонорарът ми се вдигна.
Щом трябва.
Помня като се роди Тори с най-малки подробности.
Колко лека беше в ръцете ми, как плачеше.
Как ухаеше, как размахваше пръстчетата си,
все едно чуваше нейна си музика.
В онзи ден си обещах много неща.
През годините спазих повечето и несъмнено наруших някои,
но не бях подготвен за шока да видя момиченцето си в ареста.
Проблемът беше, че не можех да обсъждам грешките й,
след като моите се трупаха всеки ден.
Ако исках да съм адекватен родител, трябваше първо да оправя моите бакии.
- Здрасти. - Здравей. Благодаря, че ме прие.
Лично посещение, брой ме заинтригувана.
В смисъл на "притеснена".
- Не съм идвал тук от... - Да.
- Питие? - Не, за кратко съм.
Така каза онзи път.
- Извинявай, не исках да... - Спокойно.
Макар че сега не могат да те уволнят.
Извинявай, не се чувам какво говоря. Изведнъж се притесних. Питие?
Вече те питах.
- Добре ли си? - Да.
Можеше просто да се обадиш, но явно има проблем.
Не мога да спра да говоря, защото ме гложди защо си дошъл.
Томи Бърнс още ли е юрист в "Бейли"?
Да, защо те интересуват правните въпроси?
Накарай го да провери инвестицията ми в "Екселсиор".
Нямаше основание да го прави, не е на прага за KYC проверка.
Но след като парите вече са прехвърлени
и подписахме камари с документи,
сега искаш от мен да започна разследване за произхода им.
Наистина ли няма да пиеш нещо? Аз ще си сипя.
- Парите ще се окажат мръсни. - Спри да говориш.
- С кухи фирми стигат до лицето Оуен Аш. - Леле, още говориш.
- Защо просто не ме вкара в леглото? - Лив.
Скоро не съм помирисвала мъж. Нямаше да се дърпам.
- Оуен Аш е в списъка на ОФАК. - Мамка му, Куп! Замълчи!
Заради Джак ли го правиш?
Опитваш се да го сринеш ли?
- Доста крайно решение заради враждата ви. - Не е заради него.
- За това, че не се застъпих за теб ли? - Няма никаква връзка.
- Тогава какво става? - Опитвам се да поправя нещата.
- Късно е вече, Куп. - Може би.
- А сега пак ме вкара в твоите схеми. - Не знаех, че Джак ще го възложи на теб.
- Защото спахме ли? - Защото си на 28.
На 29.
- Какво? - Нищо. Моля те, млъкни.
- Кой знае? - Какво?
За това с ОФАК.
Вече ти, аз и правителството на САЩ.
- Няма да говоря с Томи. - Лив.
Щом искаш да се закопаеш, намери си друг.
Това мина незабелязано.
- Така ще си остане. - Лив.
- Млъкни. - Не ми го причинявай.
В случая нямам вина! Сам си си го причинил!
Нямаш право да искаш това, понеже те е загризала съвестта.
Случаят ти не е от калибъра на Мадоф или "Теранос".
- Няма да има ужилени. - Не знам.
Списъкът е условен, никой в правителството пет пари не дава.
Навън е Дивият запад, Куп. Никой няма да рови, на никого не му пука.
Чуй ме, преди години и аз бях като теб.
- Силно се съмнявам. - Бях пресметлив.
Преценявах компромисите, тествах предела.
Казвах си, че стигна ли до там, ще спра.
Работата е, че никога не стигаш там. Няма "там".
Винаги си тук.
За да приключа този разговор, ще се престоря, че съм те разбрала.
Ти се върна, Куп, напук на всичко. И никой няма да пострада.
Но ако сега сгафиш, само ние двамата ще го отнесем.
Ще остана без работа и репутация.
Ще сервирам риба с картофи в кръчмата на чичо ми в Челтнъм.
А теб те грозят поне десет години затвор, ако те надушат.
Дори да се измъкнеш, което е невъзможно, Джак ще унищожи теб и семейството ти.
Ще водиш дълго и разточително дело.
Защо ще рискуваш?
Хич не ми пука за този, как му беше името? Оуен Аш.
Пука ми за теб
и мен.
Той е мръсник.
Ти го управлявай.
Аз ще управлявам теб.
Тук щяха да преградят, но уволниха дизайнера си.
Не им харесва разпределението.
Имате картбланш да преустроите всичко.
Но басейнът трябва да се запази в този вид.
Само тук пече най-много.
- Този парцел е страхотен. - Знам.
Другата седмица ще леят басейна, ако нямате възражения.
- Не, всичко е наред, това е мястото. - Супер.
Ще работим.
Как мина уикендът в Хамптънс?
Къщата на Аш сигурно е извънземна.
Ами беше интересно.
Какво става? Мислех, че между вас върви добре.
Той има труден характер.
А и май не съм готова за сериозна връзка.
Знаете какви ги подбирам.
Много ти се струпа. И няма спор - Пол беше голям простак.
- Суз. - Я стига, това си е обществена тайна.
Казвам само, че това не бива да те спира.
Опечи си работата с Аш.
Той е свестен, противоположност на Пол. И е секси.
Освен това очевидно е и...
- Богат? - Нямаше това предвид.
- Не се меси. - А какво имаше предвид?
Искам да кажа, че не е за изхвърляне.
Идвам с добро.
Сигурно адвокатът ти те прати да се извиниш.
Да, но и без да ми казва, исках да се извиня.
Много съжалявам,
че съборих химическата тоалетна и съсипах двора ви.
Беше късно, а аз бях ядосана.
В тежък период съм.
Заварихте ме в кофти кондиция.
Но искам да се поправя.
И, естествено, ще платя щетите, които нанесох на двора
и всичко друго, което съсипах със...
нечистотиите.
Благодаря, описахме щетите дотук и ще ти пратим фактурите на имейла.
Така ще е редно. И отново - извинявам се за случилото се.
Разбирам. Всички искаме да го оставим зад гърба си.
Каза ли й?
Здрасти, Бри, не те видях.
Клей.
Какво има?
Ще ни е по-спокойно, ако изкараш курс за справяне с гнева.
Справяне с гнева?
Според адвоката ни съдът ще го препоръча и ако не искаме дело,
психичното здраве е важно.
- Вашето или моето? - Моля?
Какво? Нищо.
- Разбирам и ще се заема с това. - Благодаря.
Имам списък с психотерапевти, в случай че ти трябва.
Няма нужда, имам познати в бранша. Лицензиран психотерапевт съм.
- Наздраве. - Благодаря.
Ще донеса още кафе.
Ще забележи ли, ако се изнижем?
- Как мина с Мел и Тори? - Кашата е пълна, но ще се оправя.
А Мел?
Не знам, нейният случай е прецедент -
да изсипеш мобилна тоалетна върху тревата на съседите.
- Пада им се. - Али.
Един разумен човек не изхвърля лайна в двора на съседите.
Виниш мен.
Добре ли си, мамо?
Да.
Спестявам пари, все пак не ми вземаш наем.
А и татко ми е завещал някакви.
- Не са много. - За теб може и да не са.
- Както и да е, търся си дом. - Може ли да не го обсъждаме сега?
- Като всеки разумен човек. - Спри.
Защо не сега?
Татко почина, едва ли е моментът за важни решения.
Не ти исках позволението, Анди.
Тръгна ли си?
Едва ли.
Ще я карам.
Есперанса!
Колата на Оуен ли е отпред?
Давай!
Катастрофа!
По-полека.
Зелената кола изпреварва.
Той изпреварва, минава през тунела.
Привет! Аз съм тунел.
Какво правите?
Рали. Не ти донесох количка, извинявай.
Браво! Да, скоро влизаш в бокса.
- Запознал си се с децата ми? - Ами тези коли не се карат сами.
Майк, искаш ли да караш една такава?
Че и питаш.
Само бисери ръси.
Не бой се, взех им еднакви модели да не се карат.
Но по-малкият има набито око. И май си ядосана.
Не, дай ми секунда.
- Къде е Есперанса? - Първо чакай да ти кажа нещо.
Есперанса, какво става?
Госпожо, звънях ви, но не ми вдигахте.
Прекалих ли?
- Отговорих си. - Кажи им да си ходят.
Добре.
И ти си върви.
- Сам... - Не може да се разполагаш така в дома ми.
Добре, просто след Хамптънс исках...
Да удвоиш усилията?
- Да, да направя голям жест. - Не искам жестове, а лично пространство.
Точно това не си способен да ми осигуриш.
Да се успокоим.
Сега съм спокойна. Направи ми още една забележка и ще видиш.
Много жени на твое място биха се зарадвали на жеста.
Тогава намери една такава, преди да се развали рибата.
Извинявай, че прекалих.
Пичове, тръгваме си.
Значи Кат ще защитава Тори и Мел?
Трябва да е на заплата при вас.
- Трябва ли ти помощ? - Не!
Няма да съм стар баща, Куп.
- Вече си такъв. - Скрий се.
- Каза ли на Аш, че не му искаш сделката? - Не точно.
Какво направи?
Казах на Лив откъде са парите.
- Полудя ли? - В правния отдел няма да стигнат до мен.
И така да е, пак теб ще обвинят.
Проучих Аш - последните десет години е бил разследван
за изчезването на трима, с които е работил.
Този тип знае как да те накара да изчезнеш.
Няма значение, защото няма да стане проблем.
Какво?
- "Бейли" няма да разследват? - Не могат.
Разчуе ли се, губят Крикет, а "Екселсиор" ще се срине.
Като се замисля, за теб ще е по-добре така.
Просто повече нищо не прави.
Нали искаше да се отървем от Аш?
Да, обаче трябва да пипаме внимателно.
Добре.
- Какво "добре"? - Уволнен си.
- Какво? - Сам го каза.
- Той е опасен, не се замесвай с него. - А ти?
За теб има изход, за мен - не.
- Имаш предвид бащата на Грейс. - Да, тя ми сви перките в Хамптънс.
- Не е трябвало. - Мисли ти доброто, а и е права.
Не е! Ако работя за Куан, директно му поднасям топките си.
Интересна образност.
И няма как да ме уволниш. Не съм ти се подписвал.
Веднага се заемам с това.
Кажи "здрасти" де.
Я пък ти! Ключ ли имаш?
Ще взема да си извадя. Всичко твое вече е и мое.
Не обичам да правя услуги. Някои хора го приемат за слабост.
- И после се възползват. - Не те използвам.
Дано, че ми дотегна да ме будалкаш.
- Не те лъжа, имам пари. - Тогава щеше да ми ги върнеш, нали?
Така че светни ме нещо - как точно една чистачка ще намери 50 бона?
Всъщност са 65, лихвата е височка.
- Последния път ти се издължих. - Да.
И още се чудя как успя.
Скоро ще ти върна парите. Става ли?
Обещавам.
Не че не ти вярвам, просто обичам да работя със срокове.
Имаш срок до неделя.
- Проблем ли ще е? - След две седмици ще мога.
Лихвата се трупа.
Не и ако ми я опростиш.
Искаш да ти направя отстъпка?
Винаги съм те харесвал.
Съжалявам, искам да сме само приятели.
Всичко хубаво.
Една седмица.
От тази страна по-повдигнато ли е?
Защо не ми каза, че си говорила с Куп?
- Може да съм забравила. - Как можа!
- Тревожех се за теб. - Така ли? Той поиска да ме уволни.
Добре.
- Добре ли? - Имаш и други клиенти.
Заради които не си лежал в болница.
- Това е различно. - Така ли?
- Обясни ми. - Искаш да ме притиснеш,
за да склоня да работя за баща ти.
Толкова ли ще е зле? Ще печелиш повече, отколкото сега.
- Не ми трябва. - Сериозно?
Добре ли печелиш сега, Барни?
Защото виждам банковите извлечения и кредитния баланс.
Аз и ти, Грейс, нали?
Нали така се зарекохме? Аз и ти?
Но вече не сме само двамата.
А аз, ти и две деца,
още едно на път, къщата, градът.
- Това не ми трябва. - Но го имаш.
Това е домът ни.
Животът ни.
Двамата сме си го избрали.
- Не разбираш. - Наистина ли?
Добре.
Обясни ми.
Какво не разбирам? Кое му е страшното да работиш за баща ми?
Не е проблем, че ще работя за него, а колко си настойчива.
Гаднярът никога не ми е имал доверие. Ти вярваше в мен, а сега не.
Барни.
Какво?
Слушай, това изобщо не е вярно.
Чуваш ли?
Тревожа се за теб, защото напоследък ми се струваш объркан.
Знам, че беше тежка година, но ще намеря решение.
Искам да ми вярваш.
Става ли?
- Хубаво. - Супер.
Полека, има знак "стоп".
Желателно е да натискаш спирачката малко по-рано.
- Съжалявам. - Нищо.
ЕЛЕНА БЕНИТЕС 13:30 ч.
Тори, в 15 ч. сме при Кат.
- Хвани такси от училище. - Няма ли да ме вземеш?
Някой ще ме замести, ако искаш да дойда с теб.
Няма нужда, Тори ще се справи, да не усложняваме нещата.
Мога да перифразирам.
Ако оживея до изслушването.
Прояви разбиране, моля, колата е голяма.
Червено е.
- Взе да ми прилошава отзад. - Хънтър, да ни убиеш ли искаш?
Искате ли вие да карате?
Момент! Ти, пиянице, си без книжка, твоята е изтекла, а ти се разсейваш.
Надухте ми главата, оставете ме да шофирам на спокойствие!
Добре, зелено е.
Пиши ми, като тръгнеш за съда.
Куп, здрасти!
Здрасти.
Готина кола.
Благодаря. Извинявай, още не съм ти я върнал.
- Тези два дни ми изпуши главата. - Чух за случилото се, съжалявам.
- Влязъл си в лоша серия. - И то каква.
Чуй, исках да ти се извиня, не биваше да те притискам така на плажа.
Федералните ме изкараха от релси.
Бях афектиран и дано не си ме изтълкувал погрешно.
Добре.
Просто те искам в играта, предложението ми остава.
Но условията не се променят.
Или приемаш, или не.
Благодаря.
- И? - Ще помисля.
Добре.
- Само да реша въпроса с Тори. - Разбира се.
- Мога да помогна. - Благодаря.
Ще е супер, Куп, ще видиш. Само кажи и Демил ще подготви документите.
- Добре. - Хайде!
- Горди отива на ревю? - Познаваш го?
- Да, винаги ме заглежда, когато е у Ник. - Типично.
Ревюто е с благотворителна цел, а Горди е спонсор.
Не е ли по-разумно да дари парите, вместо да организира скъпи събития?
Не търси логика във филантропията.
Вземам си бележка.
- Ще влизам, камерите как са? - Изключени.
Да уточним пак - голям мъж е, а събира бейзболни карти?
- Ценни бейзболни карти. - Щом си рекъл.
Вътре се оглеждай за нещо по-скъпо.
Нямам време, изслушването на дъщеря ми е в 15 ч.
Трябват ми много пари, Куп.
- Край на глупостите. - Не ми помагаш, като ми даваш зор.
С Горди не сме много гъсти.
Приятелството ни се роди най-вече от удобство и умения в голфа.
Когато бракът ми се разпадна, той работеше в Сеул,
а Лиза беше незнайно къде,
затова той ме приюти, докато търся квартира.
Та още помнех кода му, ако не го е сменил.
Гаден начин да му се отблагодаря, но с Елена пак бяхме закъсали.
Лиза беше инфлуенсърка.
С последователите й растеше и количеството безплатни неща.
Проблемът е, че в един момент няма къде да ги побереш.
Хубави са.
Има много последователи.
Щом казваш.
Карта с Том Сийвър от 1967 г.
Оценка 10 - отлично запазена.
Същата година Сийвър е "Новак на годината".
Две години по-късно помага на "Метс" да спечелят Световните серии.
Сега картата струваше над 300 000 долара
заради голямото търсене, породено от мъжката самота и носталгия.
Ясен знак за липса на обич е
притежанието на стара карта на любим играч от детството.
Дано не се е обезценила като играчките "Бийни Бейбис".
Връщат се, веднага излизай.
Какво?
Стига де. Няма ли да престанеш с превземките?
Тъпанар!
Спонсорирах смотаното ти ревю със сто бона.
А дори не отидохме!
Пак за парите мислиш!
Ревюто е за кауза, за какво друго да мисля?
Ще го изпуснем, не бъди тънкообидна.
Не съм!
- Нарече ме "стара". - Отивай в колата, не съм казвал това.
Казах само да не се обличаш като 25-годишна.
Големият моден разбирач!
Наистина се обличаш като 25-годишна!
Като си пъчиш циците в Инстаграм, не значи, че си модна специалистка.
Един път не ме подкрепи.
Боже, какви ги плещиш? Не те подкрепям?
Според теб кой ти плаща цирка, който наричаш кариера?
Печеля пари.
Тъпо.
- Какво става? - Карат се.
Какви пари? Само за обувките ти не ти стигат.
- Можеш ли да излезеш? - Не е кариера, щом не ти носи доходи.
Не още.
Колко си жалък! Парите не ти уголемяват мъжествеността.
А ти си като милиони други неработещи жени,
купуващи си последователи, продаващи се в Инстаграм
и изживяващи се като Гуинет Полтроу,
докато съпрузите им плащат всичко.
Само разгряват.
Харесваше ти, като имах кариера.
Да, тогава още се чукахме.
Това ли било? Секс ли искаш?
- Не се ласкай. - Само при мисълта се подмокрям.
Не си се подмокряла от Обама насам.
Едно време щях да скоча, гърбът и коленете ми щяха да издържат.
Но тогава нямаше да се налага да скачам.
Сега се налагаше, а не можех.
И това, приятели и съседи, описва най-добре средната възраст.
Това е до.
После ла минор.
После фа.
Браво, после сол.
Упражняваме това от седмици.
Хайде с малко повече плам.
Пет, шест, седем, осем.
Не спирайте.
Ще се върне ли?
Млъквай!
Боже, шокиращо тъпа си!
ТОРИ: В ТАКСИТО СЪМ, ОТИВАМ В СЪДА
- Не се връщай! - Ще закъснея.
Знам ти номерата.
Ще ме караш да кибича три часа, докато си нагласиш косата!
Я не ме гледай така!
Обичаше бейзбола.
Водех те на стадиона "Шей" да гледаш "Метс".
Все не ти стигаше.
Кога последно заведе Хънтър на мач?
Няма го, татко.
- Кое? - Стадиона "Шей" го няма, построиха нов.
Много неща вече ги няма, Анди, а много все още са тук.
- Татко. - Тори пътува за съда, а ти къде си?
Затворен в баня, след като си откраднал карта.
Не каква да е. Тази карта струва 300 000 долара.
А дъщеря ти колко струва?
- Правя го за нея, за всички тях. - Глупости.
- Татко. - Кога ще кажеш "стига"?
Правя съдържание!
Тръгвай.
Съдържанието ти е като на всеки друг инфлуенсър.
Качваш клипове, в които си полуразголена, и се прехласваш по продукти подаяния,
- за да ти изпращат още. - Тръгвам.
И по тях се прехласваш, нищо не твориш.
Градя бранд, тъпако.
- Какво става? - Майната му, излизам.
- Не е истина! - Млъкни!
Заринала си къщата с боклуци! Като клошари сме!
Какви са тия партакеши?
Това е трапезария, не склад!
Какво е това?
- Не ги пипай! Върни ми ги! - Ето ти съдържание.
Покажи на всички кочината, в която живеем!
- Майната ти! - И на теб!
- Направи добро на света, умри от рак! - Ти си по-опасна и от рак!
- Дай тоя парцал. - Не пипай!
- Как успя? - Не питай.
Взе ли картата?
Газ, че закъснявам.
Извинявай, че закъснях.
В пълен състав ли сме?
- Да. - Да чуем.
Госпожо съдия, всички искаме едно -
да признаем тежестта на провинението,
без да позволим да съсипе бъдещето на госпожица Купър.
Госпожица Купър осъзна ужасната си грешка
и е готова да понесе отговорност.
Никога не е създавала проблеми,
отлична ученичка е, звезда в тенис отбора на "Мейфийлд"...
Знам ви речта, г-жо Резник, сто пъти съм я слушала.
Какво предлагате?
Смекчаване на деянието, отнемане на книжката за три месеца,
- 25 часа общественополезен труд. - Доста леко.
Както казах вече, примерно момиче е. Досега не е имала провинения.
Госпожице Купър.
Разбираш ли сериозността на деянието?
Да, направих огромна грешка.
Имам две дъщери, малко по-големи от теб. И те са допускали доста грешки.
Шест месеца без книжка и 50 часа обществен труд.
- Чак тогава ще изчистя досието й. - Благодаря.
Бях доста снизходителна. Не ме карай да съжалявам, г-це Купър.
Какво следва?
Оправихме се.
Кат, ти си вълшебница! Благодаря.
- Не бързай. - Защо, какво стана с Тори?
Не, за теб иде реч. Изготвят ограничителна заповед.
Ограничителна заповед?
Ходих до тях и им казах, че ще платя.
- Намерили са клипа, в който удряш Сам. - Това няма нищо общо с тях.
Заплашват да те докладват, за да ти отнемат лиценза.
Боже, какъв им е проблемът?
Заех се с въпроса. Не поглеждай дома им, да не си припарила.
Видиш ли ги, кръгом!
Не си утежнявай живота.
Добре.
Мамка му!
Боже мой.
Арло? Боже!
Господи!
Мел?
- Защо си тук? - Съжалявам, че не се обадих.
Чух, че си в беда. Това куче ли е?
О, боже!
Не беше нарочно, не го видях.
Боже, ще помислят, че съм го убила.
Било е инцидент.
Не разбираш.
Водя война със съседите точно заради това куче.
Затова ме арестуваха. Няма да ми повярват, че е инцидент.
Здраво загазих.
Отивам да им кажа.
Недей.
Как така? Кучето е мъртво.
Права си, ще те обвинят.
Имаш ли лопати?
- Боже, покрий. Запуши с нещо. - Мъча се!
Боже!
- Спри водата! - Добре.
- Как се спира водата? - Какво?
- Знаеш ли как? - Не.
- Да запушим. - Ето.
Ужас!
- Не мога да повярвам, че убих куче. - Не си.
Точно това направих. Как ще заспя?
Ще чувам скимтенето му.
Нали си им казала да не го пускат?
- Да, но... - Те са си виновни.
Имам чувството, че полудявам.
Нямам сили да тренирам,
но ако ме ядосаш, съм готова да ти издера очите
и да ти ги тикна в устата.
Пиеш ли хапчета?
- Очевидно не. - А защо?
Вече има всякакви хормонални терапии. Само си избери.
Погрижи се за себе си. От доста време не си добре.
Може би затова изневери на Куп с Ник и ме удари.
Ударих те, защото ме зашлеви.
Зашлевих те, защото превъртя.
Не знам какво ми е.
Цялата работа с Ник беше, защото исках да се почувствам човек.
След развода бях още по-объркана, а сега...
Имам чувството...
че вече съм непотребна.
Ти си най-оправният човек, Мел. Сериозно ти казвам.
През изминалата година много пъти имах нужда да ти звънна
само за да поискам съвет или просто да си излея душата.
Без теб бях загубена.
Аз самата се изгубих.
Боже мой, убих Арло.
Да говорим за нещо друго. Разкажи ми за Аш.
Майко мила.
Не мога да се отърся от чувството, че е опасен.
Не в хубавия смисъл, а като да е способен да убие.
Случило ли се е нещо?
Не, дори...
Не се чувам какво приказвам.
Друг ще намериш.
Осъждана вдовица с две деца съм.
Не се поставяй в такива рамки, иначе хората само това ще виждат.
- Докато живея тук, така ще ме възприемат. - Само така мислиш, хората вече забравиха.
Дали?
- Само аз до последно протаках. - Беше костелив орех.
Имаш късмет, хващаш ме в криза.
Да бе, голям късмет.
Има храна, ако си гладна.
- Какво става? - Май нещо в училище.
Ей сега идвам.
Вечерта вървеше добре.
Кажи.
Кога пак ще си предишната ми сестра?
Винаги съм ти била сестра.
Ще се върнеш ли у дома?
Да.
Този филм е учудващо добър.
Да.
Изнасям се, намерих си жилище.
- Как така? - Подписах договор за наем.
- Някой ти е дал дом под наем? - Да, правилно чу. Изнасям се.
- Според Хънтър нещо е станало в училище. - Да, уволниха ме, но първо напуснах.
Беше прав от самото начало, не е ли гот?
- Забави малко. - Не искам, защото ще ме разубедиш.
- Боя се, че още тъжиш. - Много ясно!
Той беше и мой баща.
Обичаше ме барабар с кусурите ми и не ме караше да се чувствам луда.
- Али... - Много те обичам, Анди.
Но виждам как ме гледаш всеки път, като покажа малко емоция.
Сякаш се питаш кога ще изляза от релси.
Като се тревожиш за мен, се плаша за себе си.
И тогава сякаш викам дявола.
Как да повярвам, че ще се оправя,
когато ме караш да се съмнявам в това?
Именно.
По дяволите.
- Стига, дай да те закарам. - Таксито ме чака.
Мерси, че ме приюти, Хънтър.
- Деца, до скив. - Къде отиваш?
По широкия свят.
- Какво? - Обичам ви.
Али, спри.
Трябва да ми кажеш къде ще живееш.
- Защо? За да ме проверяваш ли? - Това лошо ли е?
Не е.
Обичам те, Анди. Просто искам вече да съм самостоятелна.
Да докажа на себе си, че мога и без брат си.
А ако имам нужда от теб?
- Пожелай ми успех. - Успех!
Ще ти се обадя.
Потегляй.
Превод на субтитрите Катина Николова