Обичайните документи, Куп.
Предложението, договорът,
съгласието за капитала и за управлението на инвестицията.
Условията и таксите.
- Въпроси? - Всичко е готово.
Извинете.
ЕЛЕНА БЕНИТЕС
- Трябва ли да вдигнеш? - Не, ще почака.
- Извинете. - Да подписваме.
Куп.
Добре дошъл отново.
- Не е за вярване. - Да.
- Здрасти, Елена. - Отбягваш ме.
Не те отбягвам, много съм зает.
- Сега зает ли си? - Да.
Я остави чипса и ми отвори.
Какво правиш тук?
Чух за баща ти.
- Исках да видя как си. - Добре съм, благодаря.
- Наистина ли? - Не знам.
Едва ли си тук само да ми поднесеш съболезнования.
Позна.
Чух се с Виктория, която работи в къщата на "Уайт Бърч".
Семейството го няма до понеделник.
Ще са в къщата си на о-в Нантъкет и я вземат с тях.
Къщата тук ще е празна този уикенд.
Е, аз пък ще съм на изток от утре до неделя.
На изток? В Китай ли?
В Хамптънс.
Оуен Аш организира събиране, трябва да отида.
Този го обрахме, защо ще му гостуваш?
Изнудва ме.
Като те кани в Хамптънс? Дай боже всекиму такъв изнудвач!
Не е шега работа.
Какво става?
Заснел ме е в дома си.
- Знае ли за мен? - Не, и няма да научи.
- Защо не ми каза? - За да не се тревожиш.
- Какво иска от теб? - Сложно е.
Да речем, че съм умна.
Инвестирам парите му за известно време.
- Бели шибаняри. - Да, много тъпо.
Какво става с теб? Кое беше толкова спешно?
Чиво беше арестуван.
- Стига бе! За какво? - Няма акъл за пет пари.
Та говорих с Барни и той каза, че парите ми са недостъпни.
Взех назаем за гаранцията, после Чиво духна.
Много мерси за което.
Тези пари и на мен ми трябват,
но Ник се съгласил Оуен да инвестира в него
и Барни не може да пипа парите, докато тече ревизия.
Значи заради изнудвача ти не мога да си взема парите?
Антипатичен ми е.
Нали знае, че го чакам?
Наистина ли ще ходиш? Тъкмо погреба баща си.
Така ще се разсея, тази седмица ми дойде нанагорно.
- Добре ще ти се отрази да си с Хънтър. - Не мисля, че идва заради мен.
Дъщерята.
- Дилайла? - Да.
Може да е висока топка за него.
На седера само дето чекия под масата не му направи.
Сега разбрах защо онази вечер е по-различна.
Ще се чуеш ли с Али, докато ни няма?
Знам, че не искаш да й досаждам, но...
Баща й почина, естествено, че ще й се обадя.
Благодаря.
- Какво става? - Вдигат каменна ограда.
Чудо! Не е за разправяне.
Не искам да го правя на въпрос, но този месец не си ми дал пари.
Какво? Странна работа. Миналата седмица трябваше да са при теб.
Проверих сутринта.
Прехвърлям едни пари, може да съм объркал. Ще проверя.
Виж ти.
Здравей.
- Приятно прекарване и да се пазиш. - Добре, чао.
Ти ще се оправиш ли?
Сама в моята голяма и празна къща, изоставена от близките си?
Не драматизирай толкова.
Екстра ще съм си. Ще взема да попиша малко.
Чудесно.
Чао-чао.
- Чао, момчета! - Чао, мамо.
Обичам ви.
Кеф! Къде е Барни?
- Не знам, но не е мой проблем. - Ще идва ли?
Отиваме и без него.
- Мале-мале! - Ето го.
- Не без мен! - Заформя се луд уикенд.
Тримата мускетари, напред!
И Грейс!
Паркирай я на закрито, да не я чукне нещо. Разбра, нали? Супер.
Сериозно?
Като си ми купила ролс-ройс, ще му треперя.
- Привет! - Пак заповядай.
- Здрасти. - Приятелю!
- Грейс, радвам се, че дойде. - Без бременната съпруга не е купон.
Каляската те чака.
- Юруш! - Хайде.
Чувствам се специален.
Не съм платил издръжката.
Съжалявам, екипът на Аш и кътните ми зъби проучва.
Кога ще приключи това?
Може и месец да мине, досадно подробни са.
- Да му се не знае! - Баща ти оставил ли ти е нещо?
- Просто преглеждам варианти. - Този го изключваме.
Имаше застраховка живот за мама и малък фонд за Али.
- Явно е мислил, че аз съм обезпечен. - Каква ирония!
Питал ли си се защо Аш събира всички ни за целия уикенд?
- Партито е чак утре. - Сигурно ни има за приятели.
Изнуди те да извършиш финансова измама.
И ти извърши измама за мен.
Така е, но неговият екип рови из цялата документация.
А ако са открили нещо и този уикенд е някаква клопка?
Не търси под вола теле, отпусни се.
Да, сигурно си прав. Само не задигай нищо.
Кога ще пораснеш?
Това вече е приказка!
- Добре. - Благодаря.
Емблематичното имение "Хавърфорд" заемало осем декара на плаж в Сагапонак.
Къщата била 900 кв. м, с басейн, градина и тенис корт
в класически стил с дървени шиндли.
До момента, когато Аш я купува за 12 милиона
и пръска още толкова, за да я построи наново в модерен стил,
уж по тертипа на бележити архитекти,
потъпквайки изградените правила и усилията за опазване на дюните.
Придвижването до Хамптънс е мъка дори да идвате по въздух,
но за такава къща поне си заслужава.
Здрасти! Заповядайте!
- Как пътувахте? - Много добре.
- Благодаря за хеликоптера. - Моля.
Не бих пуснал гостите си в трафика. Здравей, радвам се да те видя.
- Добре дошла. Куп, радвам се, че дойде. - Къде без мен!
Хънтър, как си?
Татко, не.
Ела да те разведа.
Я, Миникупъра се е уредил.
Настанявайте се, разгледайте, поплувайте в басейна.
Здравей, Хънтър.
Утре вечер е купонът. Ще дойдат приятели, нищо разточително.
А за довечера планирам вечеря само за нас. Ангажирах шеф Никълъс.
- Звездите "Мишлен" ги няма за нищо. - Къде е най-близката тоалетна?
- Едва стискам. - Анка!
Добре ли си?
- Скивайте гледката. - Я да видим.
- Яко. - Брей, здраво си се оръсил.
- За дома - всичко. - Буквално.
Този ме кефи.
- Куп? - Здравей.
Здрасти.
Съжалявам за баща ти.
- Благодаря. - Как си?
Извинявай. Имам ли изобщо право да те питам?
Нищо, остави.
- Съжалявам. - Няма проблем. Добре съм, благодаря.
- Наистина ли? - Добра новина.
Ревизията на залите приключи, готови сме да действаме.
- Леле! - Браво!
- Какво е усещането? - Страхотно.
И какво следва?
Консолидацията. Ще използваме наличната система
за счетоводството, заплатите - ще сме готови за разширението.
Чакай, това не сме го обсъждали.
Не може ей така да ти връчим юздите.
За 30 милиона ми се полага някаква прозрачност.
Да, но прозрачност и контрол са различни неща.
Защо му е на Ник при готова структура да избира ново счетоводство?
Защото бизнесът е негов.
Спокойно, Барни, тук всички сме приятели.
Той си върши работата.
Ти разбираш от управление на печалбата, аз - от управление на фирми.
Щом отхвърляш по-добра производителност за седемцифрена сума,
се чудя за причината.
Хайде, Барни, да действаме.
Не искам да си губиш времето в сверки,
заеми се с разширението на империята "Брандес".
- Всички отчети да са с копие до мен. - Добре, ти казваш.
- Напред, момчета! - Пълен напред.
Стига толкова за работа. Със Сам отиваме на масаж.
Настанете се удобно, гледайте си кефа. Ще се видим малко по-късно.
- Приятно на вас! - Забавлявайте се.
- Не знаех, че може да водим половинки. - С теб може да сме двойка.
Не задълго, ще повикам подкрепления.
За мен не, благодаря.
- Сигурен ли си? Ще намеря страшни мацки. - Стига, с Хънтър съм.
- Май няма да му видим очите. - Знам.
Ти губиш, приятелю.
- Ехо, Мел, как е? - Здравей, и двете сме сами този уикенд.
Искаш ли у дома? Ще зяпаме Нетфликс и ще чилваме.
Говориш като пубер.
- Така ли? - Да, но ще дойда.
Защо шепнеш?
В час съм.
Наистина ли? Тогава защо вдигна?
- Реших, че е спешно. - Не е.
- Обади ми се после. - Добре, чао.
Какво правиш?
Извинявай!
Съжалявам.
Знам, че са сладурчести, но тук ги смятат за инвазивен вид.
Имат болестотворни кърлежи, унищожават растителността.
И са главна причина за пътните инциденти тук.
Даже един южноафриканец домъкна 20 лъва и ги пусна да хващат елените.
Мразя оръжията.
Разбирам те. Не съобразих, извинявай.
Да се прибираме.
- Защо хората са навън толкова рано? - Да видят кой друг е тук.
- Това ли правим и ние? - Не, сближаваме се.
Дядо ти обожаваше Хамптънс.
Техните имали къща тук, преди да стане тузарско място.
- Така ли? - Да.
Липсва ли ти?
Да.
И на мен.
Повече, отколкото допусках.
На каквато и възраст да си, бащата си остава баща.
Хайде.
Куп!
Бозли, здравей.
Чух, че Джак работи за теб и си вкарал сериозни суми.
Искам да спечеля малко пари.
- Кой беше този? - Бозли.
Познаваш го толкова, колкото и аз.
- Виж дали поръчката ни е готова. - Добре.
- Куп? - Здрасти!
- Каква приятна изненада! - Наистина.
- Не знаех, че имаш къща тук. - Нямам, отседнах при приятел.
- Супер. - А ти?
Имам малка къща в Сагапонак.
На ул. "Хеджис", след универсалния магазин.
Екстра.
Как е Джак?
Като хлебарка е. Ще оцелее и ядрен взрив.
Все се каня да му се обадя, но какво да му кажа?
- Да, въпросът е деликатен. - Така е.
- Докога си тук? - До утре.
Жалко.
Този, при когото съм, ще прави скромно парти довечера.
- Ела. - Не мисля.
Може би ще познаваш повече хора от мен.
Напиши ми къде е и ще ти кажа.
- Добре, беше ми драго. - И на мен.
Коя беше тази?
Дълга история.
Всичките изяж, какво се правиш? Явно искаш.
- Оуен. - Адвокатът на Аш.
Извинете ме. Ей сега се връщам, нищо не е станало.
Не е истина!
Аш?
Пак ли тези простотии? Казах ти да вземеш съдебна заповед.
Няма да откриеш нищо. Искаш да ме изложиш пред приятелите ми.
Майната ти, на теб и цирковете ти.
- Мери си приказките. - Я се разкарай!
- Какво става? - Не знам.
Как не ти омръзна да идваш?
- Лоша работа. - Не думай.
- Не съм престъпник. - Ще проверим.
Няма да стоя със скръстени ръце. Майната ви!
Това е тормоз.
- Да си ходим ли? - Да изчакаме.
А и сигурно алеята се задръсти с коли.
- Стягам си багажа за секунди. - Не го вярвам.
Не ме оставяйте тук.
Съжалявам, един-два пъти годишно го правят и все нищо не откриват.
Искат да съм на тръни.
- Какво търсят? - Идват само да душат.
Не им харесва как си изкарвам парите, без да погазвам законите.
Добре ли си? Страстите доста се нажежиха.
Спокойно, така е всеки път.
Ще ги заплаша със съд, а онзи агент ще го накарат да се извини.
Догодина - пак. С богатство като моето си ходеща мишена.
Дано не се изложих много.
- Достатъчно. - Супер, това целях.
Купонът започва в 17 ч.
Има време за плуване или пък сиеста. Ще се преоблека, идваш ли?
Хайде!
- Днешните тийнейджъри са странни. - На мен ли го казваш!
Вместо да бягат от училище, за да пушат трева
и да се натискат в колите,
да слушат пънк или да си правят тъпи татуси,
те сякаш работят върху биографията си.
Изпускат какво е да си млад и глупав и се устремяват към зрелостта,
сякаш там ги чака съкровище.
Не всички.
Тори е умна, ще се ориентира в живота.
Ще се радвам просто да ми говори.
Прати й съобщение дали иска да дойде да си лафим.
Не иска.
Не подценявай моя чар.
Ще те снимам на фона на басейна.
- Примами я. - Бекон, яйца и сирене.
Чакай.
"Да поплуваме?"
Пращам.
ОТИВАМ НА КУПОН
Давай.
НО МЕРСИ ЗА ПОКАНАТА
- Поне ми отговаря, има напредък. - Ето, започва да й минава.
Всяко момиче има нужда от майка си. Дори аз, а знаеш я майка ми.
- Върви ли в училището? - Защо? Да не са ти звънели?
- Не, има ли причина? - Не.
- След ФБР е кочина, нали? - Извинявай.
- За какво? - Не исках да си вра носа.
Напротив.
Спокойно, харесва ми.
Нима?
Заради данданията с агентите сигурно се питаш с какъв си се хванала.
Чудиш се дали да не ме зарежеш, нали?
- Нещо такова. - Първо, не се чувствай длъжна да оставаш.
Ако искаш да си ходиш, ще ти уредя превоз, но се надявам да останеш.
Искам да ми кажеш истината.
- Не съм те лъгал. - Не е същото.
Права си.
Но може да ме питаш всичко, нищо не крия.
- Защо от ФБР бяха тук? - Помагаха на Интерпол.
Много полезно, няма що. Благодаря.
Главният агент,
онзи, на когото крещях, се казва Молър.
От години иска да ме арестува за измислено морско престъпление.
За него не е важно дали съм виновен.
Всеки с моите средства му е виновен за нещо.
Виновен ли си?
Чат-пат си насилвам късмета, всеки го прави.
Но не съм престъпник.
А когато Демил разкара Молър, всичко това ще изчезне.
Сега е моментът да ми кажеш с какво се занимаваш.
Имам международна компания за превози.
Знам, но какво превозваш?
Всичко - плодове, коли, храна,
телефони, електроника, машини, дрехи, химикали, чипове.
Оръжия?
- Да. - Търговец на оръжия ли си?
- Какво? Не. - Каза, че превозваш оръжия.
Всеки превозва оръжия.
Всяка година САЩ пренасят оръжия за 250 милиарда долара.
Само за САЩ ли работиш?
Слушай,
когато имаш голяма компания, понякога се намесва и геополитика.
Вчерашните съюзници днес са ти врагове.
Правим каквото можем.
Демил има армия от адвокати, за да сме винаги изрядни пред закона.
Отивам да пия вода.
Тази целувка беше обратното на целувка.
- Не си просех друга. - Напротив.
- Какво има? - Неподходящ момент?
Не, Грейс е под душа, но влез.
Какво има?
Беше ли грешка, че се хванахме с Аш?
Още отначало ми беше ясен.
Агенти на ФБР бяха тук, а той - сякаш редовно му се случва.
Фитнесът ще остане за децата и внуците ми. Не искам гафове.
Като се приберем, ще говоря с Бюриън и екипа му.
- Ще видим какво може да се направи. - Добре.
Супер.
Чакай, кой е Бюриън?
- Адвокатът ни. - Да!
Обядвахме в кантората му преди няколко седмици.
- Твърде много хора се извъртяха. - Знам.
Дай ми няколко дни, ще се опитам да те измъкна.
Не искам да се измъкна. Тук говорим за световна експанзия.
Искам само да знам какво става.
Това се прави предварително.
Не и в НБА.
- Ясно. - Трябваше по-рано да ти споделя.
Сигурно преигравам, но искам да знам с кого имам работа.
Мисля, че току-що видяхме.
Това са много пари, Барни.
- Добре, ще се заема. - Благодаря.
Разбери откъде са плочките... Боже, не!
- Барни! - Здрасти.
Ще ме убивате ли?
Не, просто обсъждаме това с ФБР.
Тук няма микрофони.
- И по мен няма. - Да ви запозная. Люк Демил, Андрю Купър.
Господин Купър, с Оуен сте добра комбина. Искаме това да продължи.
- Тоест? - Да инвестираш още от парите ми.
Ще ти дам 5%.
Трудно ми е да се доверя на човек, който ме изнудваше.
А ти ми открадна нещо, нали? Видя възможност и я използва, та и аз.
Беше грозно, глупаво и недостойно и за двамата.
Сега ти предлагам друго.
- Това е измама. - Не, Уолстрийт.
Ако не нарушаваш правилата, не играеш.
- ФБР така ли мисли? - Там е работата, Куп.
Щом ФБР ме гледа под лупа, накрая ще провери и теб.
Управляваш моите 400 милиона. Вързани сме, нали?
- Значи не е предложение. - Напротив.
- Можеш да откажеш. - И тогава?
Говори с адвоката ми.
- Не е предложение. - Май ми трябва адвокат.
- И лично да говоря с ФБР. - Не те спирам.
Но тогава нещата не свършват добре за хората в нашия бизнес.
Това заплаха ли е?
Приятен купон.
Хайде.
Виж се само.
Може и да ни се размине цялата тази история с ФБР.
- Как? - Ник започва да дава заден.
Припари му, което ми дава шанс да спра сделката с Аш.
После връщаш парите ни.
Да, но повече ме вълнува как да разкараме тоя мръсник от живота си.
- Защо не се радваш? - Той ми предложи 5%.
- От какво? - От всичко.
- Сметна ли? - Не е нужно.
Двайсет милиона.
Без да броим печалбата. Но ти му отказа, нали?
Нямам избор.
- Опасен ли е? - Ние отиваме на парти.
А това тук какво е?
Отиваме на по-добро.
- Ще има ли дрога? - Не толкова, колкото ще има тук.
- Добре, отивайте. И умната! - И вие.
С такси.
Защо решихме, че е добре да имаме потомство?
Не бива да го правиш.
Няма да мога да се отметна.
Ще измислим нещо, налага се.
А дотогава?
А дотогава, приятелю, ядем, пием и се веселим.
- "Защото утре може да умрем" ли? - Какво?
- Не е това. - Но така свършва цитатът.
Това е тъпо.
Опитайте тези.
- Полека, вече пием. - Тези са по моя рецепта трепач.
- Лилавото ме изненадва. - Ето, да вдигнем тост. За новото начало!
Ха така!
- Жестоко е. - Нали?
- С какво е? - Водка "Белуга".
Бутилката е 25 000 долара.
Със сироп от бъз и малко лимонов сок.
И екстази. Опа!
- Какво? - Мъничко де.
- Много малко, давай. - Майко мила.
- Браво. На екс! - Егати.
- Явно започваме. - Добре.
- До дъно. - Барни, пич си!
Крикет, здрасти.
- Ти дойде. - Да.
Здрасти.
- Радваш се да ме видиш ли? - Кое ме издаде?
Трябва да си поговорим.
Да, все не си довършваме.
- Извинете, благодаря. - Благодаря.
Наздраве.
Скоро се махам. Съквартирантката ми в "Дюк"
е миска с 200 000 последователи в ТикТок и посланичка на козметиката "Роуд".
Блазе ти. Ще те викат на най-яките купони.
Знам, буквално нямам търпение.
Позволено ми е да съм тъжна, но не прекалено.
Как да не ми е тъжно, татко почина.
Значи ли, че съм от луда по-луда?
Не е честно.
Влудява ме да се доказвам, че не съм луда.
Къде поставяме границата?
Кога ще престанат да гледат на мен като на душевноболна?
Не е честно, защото никой не пита Анди
как му се отразява смъртта на татко.
Чуй какво мисля.
Какъвто и вид да си дава, брат ми е тотално сбъркан.
Брат ти е олицетворение
на класическия американски мъжкар,
който не греши.
Хората му се връзват, защото успешно ги заблуждава.
Красавец е, умен, преуспял, външност без забележки.
Като ти заговори с онзи поглед и те фиксира в тълпата,
имаш усещането, че си най-важният човек.
- Ясно. - Чакай.
Искам да кажа, че това е маската му пред хората,
но зад нея той е недорасъл мъж с гигантски проблеми.
Трагичното е, че никой не забелязва, докато...
- Какво има? - Надушваш ли нещо?
Мирише на лайна.
От съседите е.
Вдигат оградата, да ми отмъстят заради кучето,
и са пльоснали химическа тоалетна до моята къща, за да ме дразнят.
Моля?
- Говори ли с тях? - Да.
И това е първата ми грешка.
Също така събрах лайната на кучето им,
сложих ги в торба и я оставих на прага им.
Да не си помислиш, че само ти си луда за връзване.
- Леле, какви нещастници! - Да.
Знаеш ли какъв ти е проблемът?
Цялата съм слух.
Не си достатъчно луда.
- Значи Оуен Аш... - Да, какво за него?
Приятелството ви ми е съмнително.
Напълно разбираемо е,
на пръв поглед е съмнителен тип.
- Значи има и друго? - Не, преценката ти е в десетката.
Внимателно.
По-скоро сме добри познати.
- Ясно. - Нещо като мен и теб.
- Не мисля, че с теб сме само познати. - А какви сме?
Ще ти кажа, като измисля.
Да не забравиш.
- Здрасти. - Извинете, само искам да говоря с него.
Сериозно? Точно сега?
- Да. - Няма проблем.
- Връщам се в къщата. - Ще те намеря.
Какво искаш, Грейс?
- За идиотка ли ме имаш? - Не.
Не ми харесва какви ги вършите.
Дай малко повече контекст.
С Барни сте намислили нещо.
Винаги мислим нещо, финансов съветник ми е.
Повечето му клиенти не му връчват кеш в плик.
Той може да работи за баща ми.
- А не това. - Парите в брой бяха единичен случай.
Да, не изглежда добре, но няма повод за тревоги.
Да бе, да! Пак ще попитам - за идиотка ли ме имаш?
Вече го изяснихме.
Едва не го убиха заради теб. Ако пак стане така, лично ще те пречукам.
Късметлия е, че те има.
Не думай.
- Ехо. - Здрасти.
Какво има?
От куртоазия ли питаш?
Искрено се интересувам.
Ами да видим.
Сутринта мъжът, с когото излизам, гръмна елен с пушка пред очите ми.
После от ФБР и Интерпол дойдоха да му конфискуват компютрите.
Така че, да, супер ми е.
Но пък какъв уикенд, а?
Защо все такива мъже избирам?
Искам да кажа, че най-свестният от тях
е емоционално недостъпният бивш съпруг на близка приятелка.
Вече не знам какво правя.
Аз ли съм най-свестният от всички?
Ако това ще те успокои, мисля, че всички сме сбъркани.
Благодаря, не ме успокои.
Не очаквах на тази възраст да съм толкова самотна.
И аз съм като теб.
Но се измъкна от кашата с Пол, нали? Беше загазила, но се оправи.
Вече ти е по-добре, дай си малко време.
Бъди упорита и ще успееш.
Грешка ли е, че се виждам с Аш?
Възможно е.
- Прекарваш доста време с него. - Затова знам, че не е за теб.
- Радвам се, че мога да съм искрена с теб. - Хайде.
- Имаше и хубави моменти, нали? - Знаеш, че е така.
- Чакай. - Добре.
Съжалявам.
- Не бива да го правим. - Да.
Не искам да усложнявам живота си със секс.
Вероятно си права.
Тая работа с колежа ни се стоварва много рано.
Още сме толкова неориентирани.
Дори не знаем що за хора сме.
Как се очаква да вземем такова важно житейско решение?
Искам да кажа,
как да решим какви искаме да сме, като не познаваме себе си, нали?
Искаш ли горе?
Може.
Твоето ауди ли е на пътеката?
- Да. - Запушила си ме, трябва да изляза.
Ей сега се връщам.
Гадост.
Божке!
Егати тежкото нещо.
- Мамка му. - Приклекни леко.
- Това правя. - Аман!
- Предавам се, не става. - Ще успеем.
- Зарежи. - Не мога!
Мамка му! Ужас!
Бягай!
Мел!
Нищо, не спирай.
Какво правиш?
Луда ли си?
Боже мой!
Полека.
Тори?
- Госпожо. - Моля ви.
- Мамо? - Моля ви, спрете. Тори!
Това е дъщеря ми, недейте така.
Води ме у дома, Куп.
Да вървим.
Гледай къде стъпваш.
Боже.
Трябва да вдигна, извинявай.
Здравей, всичко наред ли е?
Дефинирай "наред".
- Какво става? - Арестували са Тори.
- Какво? - Шофирала пияна.
Майтап си правиш.
Не ми дават да я прибера. Само с родител.
На три часа път съм, обади се на Мел.
Чуй нещо смешно.
- Май ще отложим. - Съжалявам, трябва да се прибера.
Всичко наред ли е?
Да.
Ще ти се обадя.
Може дори да вдигна.
Вдигни.
Лошо.
Трябва да се върна в Уестмонт.
Сега ли, посред нощ?
- Арестували са Тори и Мел. - Какво?
- Ще искам да науча подробности. - И аз.
- Какво става? - Не го мисли.
- Кой иска още? - Не мога.
- Трябва да се прибирам. - Какво?
- Сега ли? - Да.
- Добре ли си? - Семейни проблеми.
Шофьорът ми вече приключи, вземи кола от гаража.
Супер, благодаря. По дяволите! Хънтър.
Още са на плажа. Утре ще го докарам с Дилайла.
- Благодаря. - Добре.
- Да вървим. - Никъде няма да ходиш.
- Аз ще те закарам. - Няма нужда.
Има, защото само аз съм трезва тук.
- Добре съм. - Не си.
Аз ще карам, да вървим.
- Наглеждай Барни. - Ключът е там.
- Благодаря, Грейс. - Вече може да се повеселим.
Майко мила.
Егати!
- Ужас. - Добре ли си?
Да, благодаря. А ти?
- Да, карай по-бавно. - Добре.
Какво?
Превод на субтитрите Катина Николова