„IRTÓZATOS FELELŐSSÉG, HA VALAKI ÖNMAGA.
SOKKAL KÖNNYEBB, HA VALAKI MÁS VAGY, VAGY ÉPPEN SENKI.”
- Lassan itt a vége. - Mié?
A filmé. A forgatásé.
- Mindig van következő. - Elkezdett kiszáradni a szemem.
Váratlanul.
Folyton olyan érzés volt, mintha belement volna valami.
Volt egy szemész. Aki felírja a lencséket is.
Bocs, a főnök ellenőrzést kér. Azt mondja, nem oké.
A selyeming gondokat okoz.
Ez így nem jó, szóval megkérdeztem, mit tegyek?
Mondanál pár szót, Jay?
- Szeretlek. - Még egy kicsit.
Tíz, kilenc, nyolc, hét. Kedd, csütörtök, szerda.
- Jay, te vagy a legjobb. - Biztos van jobb.
Most a teljes díszlet látszani fog, emberek.
Adta ezeket a cseppeket, és elmúlt.
Eltűnt. A szemszárazság.
Mindig két lépéssel előre kell járni.
Döntést hoztam, nem fogok...
Tízes szinten van a szorongásod, persze hogy ki akarsz szállni.
Az apád vagyok, onnan tudom.
Jó a hajad. Használod a kondicionálót?
- A várakozás a legrosszabb. - Megnézem a nadrágszárad.
Bocsánat, de Hailey megnézne a véresebb kabátban.
Mit kértél? Nekem a raviolit kellett volna.
Csak a shake-emet.
Ki akarna fiatal lenni?
- Menjetek ki a képből! - Hol a kutya? Lehetne vele?
Jay a kutyát kéri! Hoznád?
- A kutya sztárgázsit kap. - Kérhetek egy kis szitálást?
Ez szitálás? Inkább vízözön.
Hidd el, ez a szitálás.
Láttam, hogy elemedben voltál az egész tornán,
és profi lett a második szervád.
Szerinted Coco nem izgul? Nem fél? Nem hívja fel az apját?
- Ez a véresebb kabát. - És jobb is.
- Az eszpresszód. - Négy után csak egy kortyot engedj!
Új vagy. Ha kávét látok, megiszom.
...egy nap eljön az utolsó filmünk. Lámpa leolt, és ennyi.
Persze hogy jó ötlet volt felhívni, pupák. Ne kínozd magad emiatt is!
Teljesen kikészíted magad.
A duplát és az 5K-t.
- A bűntudat másodlagos érzés. - Ne azt!
- Kösz, Clay. - Bármikor, Jay.
Ma nem ettem kenyeret. Az a testvéred volt.
Mit gondolsz? Van már pár jó.
Legyen spontán! Lesz, ami lesz.
- Akarsz még egyet? - Ja, és meglátjuk.
Csendet kérek, felvétel következik!
- Hang indul! - Megy!
Hang rögzít!
- Csendet kérek! - 138-as, csapó 11.
Maradj a vonalban! Megnézem a felvételt.
És... Felvétel!
Már nem akarok maradni, Jerry.
Ideje kiszállni.
Túl korán jött be. Lehetne újra?
- Kicsit később. - Ennyi!
- Nem, menjen tovább! - Forog!
Rakj még szardellapasztát...
- Csendet kérek! - Kösz.
- Oké, rendben. - Forog!
Tessék!
Már nem akarok maradni, Jerry.
Ideje kiszállni.
Bizonyos szempontból...
már halott vagyok.
Szerencsés vagyok.
Még éltem, amikor lejárt az időm.
Láthattam a végét, mielőtt véget ért volna.
Különös dolog ez. Haldoklás közben rájössz...
hogy minden, amit magadról hittél...
nem volt igaz.
Jó kutya vagy.
És... ennyi! Jó volt.
- Lehetne még egyszer? - Komoly?
Szeretnék még egyet. Jobb lenne.
Csendet kérek!
Vagy más. Nem tudom.
- De ha elégedett vagy... - Nagyon.
- Oké. - Ha van egy ötleted...
Talán lenne, de elégedett vagy?
Végtelenül, de persze felvehetünk még egyet.
- Úgy érzed, jó lett? - Nagyon.
- Oké. - Az elsők közül is jó pár.
Szuper.
Jó lesz így?
Jó.
És ez volt Jay Kelly utolsó jelenete!
És a Mind a nyolcan utolsó felvétele!
Szép volt, haver! Jó lesz.
Megtiszteltetés. Köszönöm a bizalmat.
Bejutottunk a teniszdöntőbe. Ezt meg kell ünnepelni.
Most pihenj, mert Greenbergék kemény ellenfelek,
de szerintem mi nyerünk, kölyök.
Szeretlek, Vivi.
- José! Papa! Szuperek vagytok! - Kösz, haver.
- Skip, sosem kapjátok meg az elismerést. - Rendes vagy.
- Visszahívlak, drágám. - Kösz az ajándékot.
Srácok! Mindenkinek köszönöm. Remek munkát végeztetek.
Emlékeztetők a programról.
Holnap 11-kor lesz az Omega eseménye.
- Candy... - Kilencre megyek.
- Nézted? - Igen.
- Nem mondtál semmit. - Mert az mindig felhúz.
Így úgy veszem, nem tetszett.
Zseniális. Szerintem a hetedik az igazi.
Miért a hetedik?
- Nem megyek bele. - Mibe?
Mindig ez van, ha vége a forgatásnak.
- Elérzékenyülsz, aztán engem hibáztatsz. - Talán tényleg a hetes a jó.
- A kutyát bármikor bevághatják. - A kutya zseniális.
Milyen volt átélni a saját halálodat, Jay?
- Nem haltam meg. - Tudom, de hogy lehet eljátszani?
- Tettetem. - Nem tudom, kell-e ez a képesség.
Srácok, köszönöm a kemény munkát és a támogatást.
- Nélkületek nem menne. - Szeretünk.
- Te vagy a legjobb. - Pontosan.
Miért vár mindenhol egy szelet sajttorta?
Rajta van a kívánságlistádon, ahogy a gyümölcsök is.
- Miért van rajta, ha nem is szeretem? - Egyszer azt mondtad.
- Kizárt. - De, csak nem emlékszel.
Azt kellene beleírni, hogy sajttorta kizárva. Soha.
És... holnap vacsora Daisyvel.
- Mario séf a különleges tamalét készíti. - Jó.
És megint hívott Antonio a Toszkán Művészeti Fesztiváltól.
- Az életműdíj ügyében. - Nemet mondtam.
- Én is mondtam, de nagyon kitartóak. - Még mindig nem.
Azért hozom fel, mert nívós fesztivál.
Soha az életben.
- Úgyis sűrű a program. - Ilyet soha.
Pár hét múlva forgatunk. Oké.
Akkor jöttem rá arra, hogy okosabb vagyok nálad.
Ez meg mit jelent?
- Többet tudok. - Igen?
- Nem. - De, igen.
Miről?
Mindenről. Mi Horvátország fővárosa?
Kalifornia kibaszott fővárosa is alig van meg.
- Ki volt Agamemnón felesége? - Ezek csak tények.
Bárki bemagolhatja őket.
Én az érzelmekről tudok többet, és ehhez tapasztalat kell.
- Az érzelmi intelligenciában vagyok jó. - Nem akarod, hogy okosabb legyek?
- Nem ez a lényege ennek? - De.
- Nem korai egy kicsit? - Nem tehetek róla.
- Jól néz ki. - Igen?
Nem látszik.
Igen, ügyes. Őszesen hagyta.
- Általában túl fekete lesz. - Nem...
Nem, pont jó.
- Ha engem kérdezel, be kellene őszülnie. - Igen, de még nem most.
Oké. Megyek, találkozóm van Mosesszel és Rióval.
Szeretlek.
Nem vacsorázunk együtt? Mario tamalét csinál.
Ezt beszéltük meg?
Rendben.
Menj csak! Légy a barátaiddal! Lesznek más vacsorák.
Most ért véget a forgatás, és a Louis fivérek filmjét
itt vesszük fel, stúdióban. Egész nyáron itt leszek.
Európába megyek Rióval, Mosesszel és pár baráttal. Mondtam.
- Azt hittem, júliusban. - Nem, júniust mondtam.
Szombaton indulok Párizsba, aztán irány Toszkána.
Szombaton? Úgy értem... Ez...
Szombaton... Ez... Túl korai.
Két hét szabadságom van. Nem lesz időnk együtt lenni.
- Ez az utolsó nyarad. - Ezért akarok a barátaimmal lenni.
Magányos lesz itt nélküled.
- Dehogy. Sosem vagy egyedül. - Tényleg? Szerintem mindig.
- Kösz. - Szívesen.
Jól van.
És ha csatlakoznék?
Párizsban egy tényleg jó jazzfesztiválra megyünk,
ahol sok ember van, szóval nem lehet.
Aztán a pienzai vonaton nincs első osztály, ez is kizáró ok.
És sátorban alszunk.
Ami meg... Komolyan.
- Egy sátorban nőttem fel. - De annak már vége.
Az izommemóriában még megvan.
Hát, az jó. Mennem kell.
- Ronnie, szia! - Daisy!
Vivienne posztolt a teniszről. Cukik vagytok.
Bejutottunk a döntőbe. Örülünk.
Most már van barátod, apa.
Kérsz tamalét?
Peter Schneider meghalt.
- A fenébe, fel kell hívnom. - Nem, most tudtam meg, és máris jöttem.
Meghalt.
Ez komoly?
Sajnálom.
Tudom, mennyire szeretted.
Az üzenete még mindig a telefonomon van.
- Mikor találkoztál utoljára vele? - Nem tudom. Talán hat hónapja.
Édesem, csinálok neked szendvicset.
Örülök, hogy itt vagy, Peter. Hiányoztál.
Hol vannak a kések?
A mágneses izén a vágódeszkánál.
- Ja. - Barbara, bocs.
- Felfordulást csinálunk rendrakás után. - Nem baj, Jay.
Tudod, papi...
Mostanában úgy érzem, az életem valahogy nem...
érződik igazinak.
Talán jobb úgy megfogalmazni, hogy az életem nem...
érződik igazinak.
Hallottam, hogy szakítottál a kézmodellel.
A szakítás olyan, mint a halál, nem?
- Majonéz? - A hűtőben, a polcon.
Á, igen.
Hogy vannak a lányok?
Daisy tavasszal érettségizik,
aztán a Johns Hopkinsra megy
biokémiát tanulni, hiszed, vagy nem.
- Okos lány. - Aztán...
Jess San Diegóban van.
Ez... Nem tudom, mit csinálnék ott.
Majd kitalálod. Van olívaolaj?
Igen, ott.
Sokat tűnődöm a Cranberry Streeten.
A forgatás nagyon jó buli volt, igaz?
Állandóan nevettünk.
Tudtad, hogy most lesz a 35. évfordulója?
Igen, mert Jess egy évre rá született.
Minden emlékem film.
Számunkra ezek a filmek.
Az idő darabkái.
- Van savanyúság? - A spájzban.
Azt hiszem.
Igen, megvan.
- Nézd meg a lejáratot! - A savanyúság nem jár le.
Dehogynem.
Teljesen jó.
- Harmincöt év. Lehetséges ez? - Minden lehetséges, fiam.
Varázslatos volt. Elkényeztetett. Azt hittem, mind ilyen lesz.
- Hát nem. - Kevés ilyen van.
Örülök, hogy eszedbe jutott a közös munka.
Van egy filmtervem kettőnknek.
A prostituáltas, amiről meséltem.
- Tényleg? - Igen.
Hát, éppen forgatok, és utána rögtön jön a következő.
Ismered azokat a kölyköket, a Louis fivéreket?
Nagy rajongóid.
Nem bírtam a filmjüket. Túl MTV-s a vágás.
- Nem tudom, mennyire érek rá. - Megvárlak.
Már mondtam, hogy nem nekem való.
Átírtam az asszisztensemmel. Ismered az idióta bemutatójáról.
Modernebbé tettük. Már van mobiljuk.
Nem érdekel a témája.
- Daphne lehetne a feleséged. - Visszavonult.
Csak szállj be! Az ügyvédem szerint kell egy húzónév.
Nem fog menni.
Őszinte leszek, fiam.
Kell a pénz.
- Adok pénzt. - De forgatni akarok.
Kettőt akarok, zsinórban.
Rögtön egymás után.
Tudod, mit mondott Truffaut.
„A mennyiség néha lenyűgöző.”
A művészet személyes, papi. Te is tudod.
Értem én.
Csak a neved add hozzá!
Nem megy.
Sajnálom.
Finom.
A savanyúság nem jár le.
Az apám sosem volt otthon.
A '70-es és '80-as években folyton forgatott.
És amikor küszködni kezdett,
miután jött néhány, ahogy önök Hollywoodban hívják,
betli vagy hasalás,
elnézést, nem vagyok szakmabeli, nem ismerem a szlenget.
„Bukás”, amelyeket a Z generáció ma kultfilmnek tart.
Miután a szakma hátat fordított neki, a harmadik csődje után,
miután el kellett adnia a kúriáját, a Casa del Orót Bel Airben,
és az egy hálós lakásba költözött Encinóban, mindig pénzt próbált szerezni,
és a következő filmjéről álmodott.
Ahogy haldoklott, odafordult hozzám, és azt mondta...
„Tudom, hogy végződik a film.
A szeretetről szól.”
Nem emlékszel rám, ugye?
- Dehogynem. - Nem igaz.
- De. - Honnan ismersz?
Az egyetlen filmben voltam, amit lóhátról rendezett.
Szeretlek titeket. Ki kell mentenem Jayt.
Szerinted meddig...
- Strandtakarítás van 3-kor. - Odaérsz.
- Ha kések, nem számítják be. - Vidd a kocsit!
Nyilván ez volt a legrosszabb filmje.
- Fogalmad sincs, ki vagyok. - De, tudom.
Nem hiszek neked.
Kösz, hogy eljöttél, Jay.
Részvétem, Nathan.
Apa mindig azt mondta, szerencsés, hogy rád talált.
- Megváltoztatta az életem. - Ő is ezt gondolta rólad.
Neked akarta adni az egyik nyaksálját.
Örülök, hogy eljöttünk. Ettől valóságosabb az egész.
- Nem érződik valóságosnak. - Tudom.
A halál mindig annyira meglepő. Főleg LA-ben.
Tetszik a sál.
- Kéred? - Köszönöm.
- Miért nem vállaltam még egyet vele? - Jó ember vagy, azért érzed ezt.
A nevemet kellett volna adnom hozzá. Csak ennyit kért.
- Jay? - Szia!
- Tim? - Igen.
Timothy. Szia!
Szia! Ne aggódj, nem zaklatni akarlak.
- Nem, csak... Pont most... - Igen. Nagy művész ment el.
Igen, szomorú. Különleges volt.
Folyton dolgozunk, és közben elmennek az emberek.
Ron, ő Timothy, a régi szobatársam.
Együtt tanultunk színészetet. A régi haverom.
- Haver! - Igen, örülök, Tim.
- Ron Sukenick, Jay menedzsere és barátja. - Meséltem róla.
- Sokat hallottam rólad. - Igen? Tényleg?
Remélem, csupa jó dolgot.
Mert akkoriban jó nagy rosszfiúk voltunk.
Igen...
- Hogy vagy? - Jól.
Minden rendben. Veled mi van?
Ez hülye kérdés volt. Remekül vagy.
Megvagyok, igen.
Jó volt összefutni.
- Veled is. - Igen.
Haver...
Rendben, hát...
Szia!
- Rendben. - Örültem.
Nem követlek. Ott parkolok.
Talán ihatnánk valamikor egy kávét.
Az szuper lenne. És hogyan...?
Hívjam fel az irodádat?
- Hívj engem! - Eljut hozzám, ha...
- Tessék. - Oké.
Jó. Szuper.
És ne érezd mindenképpen kötelességednek!
Igazából most is ráérek.
Ez remek. Figyelj csak...
Emlékszel a Chez Jayre a vízparton?
Persze. Oké, ott találkozunk.
Haver!
- Kövesselek? - Hazamehetsz, Silvano.
Nem lesz gond vele?
Régi barát. Évek óta nem láttam.
- Más is lesz ott. - Tudok viselkedni. Akkor holnap.
Nem, megvan? Holnap lesz a teniszdöntő Vivivel.
- Persze. Sok sikert! - Ésszel a piával!
- Jó. - Felkavaró nap volt.
Maradj a sörnél!
A gurum szerint, ha valaki haldoklik,
és közeledik a spirituális világhoz... Köszönöm.
...egyre kevésbé fél a haláltól.
Gurud is van. Ez szuper.
A halál kevésbé valóságossá válik, és...
A hatalom és a siker pedig nyilván elveszíti a valóságosságát,
mert már nem relevánsak.
De persze ahogy Peter mondta, ami marad, az egyedül
a szeretet.
- Ez gyönyörű. - Tudom.
Jó, megyek.
- Kérhetek egy képet? - Persze.
- Köszönöm. - Rajta!
- Megvan? - Igen.
Elkérném a gurud számát.
Igen, varázslatos fickó. SMS-ben a legjobb.
Nagyon jó ez a hely.
Nem jártam itt
a színiiskola óta.
- Beszélsz még velük? - Nem.
Nem. Te?
Igen, vannak találkozók.
Szerintem már csak te vagy színész.
Nem, Cindy sokat szinkronizál.
De te voltál az, akire felnéztünk.
- Jaj, ne! - De, igen.
Te voltál a legjobb. Teljes átélés. Nekem nem ment.
- Dehogynem. - Könnyített verzióban.
Bármit meg tudtál csinálni. Bármiben megnéznélek.
A menü felolvasásával is lekötnél.
Mutasd meg! Csináld! Olvasd fel a menüt! Gyerünk!
Jó, rendben. Ez lesz a teljesen érzelemmentes.
Szarvasgombás-parmezános krumpli,
kelbimbó balzsamecettel, méz és bacon, 12 dollár.
Jégsaláta, rákkoktél, tintahal citromos aioli szósszal, 15 dollár.
Figyelj!
- Most csináld érzelmekkel! - Nem is tudom.
- Ma már gyerekpszichológus vagyok. - Rajta!
Jay Kelly pillantása.
És felvétel!
Oké. Rendben.
Lássuk! Mit mondana Larry?
Oké.
Oké, eszembe jutott valami, ami nagyon fontos számomra.
Látom magam előtt.
Hallom. Beszélek vele.
Szarvasgombás-parmezános krumpli.
Kelbimbó balzsamecettel, mézes máz és bacon,
12 dollár.
Jégsaláta és rákkoktél.
Tintahal citromos aioli szósszal, 15 dollár.
Ilyen a teljes átélés.
Ez fantasztikus volt. Istenem!
Nem, velem az volt a gond, hogy nem volt bennem ambíció.
Nem, ez nagyon kemény szakma. Senkinek sem kívánnám.
Azon gondolkodom, hogy abbahagyom.
Ne csináld már!
Végig jól csináltad, Jay Kelly.
Én két rossz döntést hoztam.
- Tényleg? - Igen.
Nemet mondtam a 90210-ra. A Hamletet csináltam Louisville-ben.
Az menő. Nem játszottam színházban már...
a gimnázium óta. Mi volt a másik?
Beengedtelek a meghallgatásra.
Viszont mindennap én vártam a fiaimat az iskola előtt.
Szerintem ez is számít valamit.
Persze. Ez a legfontosabb. A legfontosabb.
Olvastam a válásaidról, sajnálom.
A lányaid már biztos felnőttek.
Daisy ősztől egyetemre jár.
Szerencsére nem izgatja a színészet,
de kikészít, hogy...
A gondolat, hogy elmegy.
Úgy érzem, lemaradtam róla.
Figyelj... Ez a gyermeknevelés tragédiája.
A sikerünk egyetlen jele, hogy elértük, hogy feleslegesek legyünk.
- Ez nagyon szomorú. - Ne csináld már!
A saját szempontodból jó döntéseket hoztál.
Filmezel. Ezt várja tőled a világ.
Az én világom sokkal kisebb.
Leviszem a kutyákat a parkba. A családommal és a pácienseimmel vagyok.
Jó találkozni veled, Tim.
És jó azokról az időkről beszélgetni.
Jó beszélgetni veled és...
azzal a sráccal is.
Azzal, aki voltam.
Tényleg?
Igen.
Szerintem nem akarod viszontlátni.
Mi?
Őszinte leszek. Ki nem állhatlak.
Elloptad tőlem az életemet.
Nem loptam el tőled semmit.
Tényleg? Elloptad a melómat. És elloptad a barátnőmet.
Nem igazán volt másom 23 évesen.
És most minden magazinban
ott virít Jay Kelly elképesztő sztorija a karrierje indulásáról.
Hogy elkísérte egy barátját Peter Schneider meghallgatására,
és ő kapta meg a szerepet. Képzeljék el!
De a barátról sosincs szó. Akitől lenyúlta.
Szerepet szereztem neked.
Extrás statiszta voltam.
- Egy sorral. - Mennem kell.
- Ha kitálalnék... - Korán kelek.
- Kifizetem a számlát. - Már rendeztem.
Aláírná ezt nekem?
Persze, bocsánat.
Ne aggódj! Nem mondom el senkinek.
Nem vagyok az a típus.
Igazából nem is tudom, milyen típus vagy.
Nem vagy olyan fontos nekem.
Másoknak, az arctalan tömegnek talán, de nekem nem.
Sajnálom, hogy így érzel. Mindig is kedveltelek.
Nem csak én érzek így. A lányod egyetért velem.
Daisy?
Jessica.
Ismerősöm a Facebookon. Terapeutát ajánlottam neki.
Az egy sarlatán! Ne beszélgess vele!
- Előírod, ki lehet az ismerősöm? - Dehogy.
Üres edénynek hív.
Talán igaza van.
Van bent valaki?
Talán
igazából nem is létezel.
Itt a kocsim. Hagyjuk!
Mindig is meg akartalak ütni.
Rég meg kellett volna tennem.
Gyere!
Sosem kaptad volna meg azt a szerepet. Soha.
Menni fog, pupák!
Tudom, csak megint jön ez az érzés.
Semmi baj. Most búcsúzz el tőle!
Próbálom.
Bocs, Liz, visszahívhat Ron? Vivienne a győzelemért adogat.
- Out! - Tudom.
- Csak mondom. - Az a baj, ahogy mondod.
- Visszahív. - Sajnálom, apa.
- Anya elterelte a figyelmem. - Nekem is.
Nem beszélhetsz, amíg játszunk.
Tudom, bocs. Liz azt mondja, sürgős.
Apa, tudod, mik a szellemek?
Vivienne újra szervál, mert elterelték a figyelmét.
- Nem kérek új szervát. - Ron!
Ez milyen szabály?
Gordon, ez nem a Roland-Garros. Hagyd már!
Ha Vivienne újra szerválhat, miért nem szerválhat újra Michelle?
Sőt, én is szerválnék egy újat! Éljen a káosz!
- Ron. - Nem kell.
Nem új szerva, mert a másik hiba volt.
- Igen? - Nem veszed fel?
- Meccslabdánk van. - Szükség van rád, Ron.
Apa!
A meccs közepén vagyok.
- Jay az. - Apa.
- Jay tud a bajnokságról. - Apa!
Jay kiszáll a filmből, amit egy hét múlva kezd el.
Louisékéből?
- Apa! - David, ne nyalogasd a kerítést!
Jó az íze.
Nem száll ki. Mindig ezt csinálja a forgatások után.
Ron, hidd el, rossz a helyzet!
Nagyon rossz.
Ron!
- Még ma! - Munkaügyben keresik.
Apa!
Jó, megyek.
- Tudod, mik a szellemek, apa? - Tudom, David.
A szellemek halottak, akik visszatérnek, ha lezáratlan dolguk van.
Mi szerválunk.
Változott a terv. Meg kell szakítani a meccset.
- Megszakítani? - Kizárt.
Muszáj mennem.
- Hova? - Jayhez.
A megszakítással feladjátok.
- Ki szerint, Gordon? - A szabályok szerint.
- És ha esne? - Nem esik, Ron.
- Nem esik, apa. - Ron!
Jól érzem magam. Meg tudjuk nyerni.
Tudom. Mennem kell.
Már várnak.
Hála az égnek!
- Mi volt tegnap? - Semmi.
Peter búcsúztatóján összefutott egy régi barátjával.
- Elmentek inni. - Történt valami.
- A lemondás szerződésszegés. - Quesadilla nincs?
Csinálhatok.
- Hol van Jay? - A hálóban.
- Csomagol. - Hova megy?
Nem tudom.
Szörnyű lenne anyagilag.
- A hírnevének is. - A filmjei már nem hoznak annyit.
- Máséi sem. - Már nem 25 éves.
- Nem is 55 éves. - Oké, hív a stúdió.
Befejeztétek? Mindenki?
Nincs szerződésszegés, megcsinálja.
- Nem ezt mondja. - Már itt vagyok.
Akkor derítsd ki, miért van monoklija!
Monoklija van?
Jay?
- Szia, tesó! - Szia, pupák!
- Mi ez a csomagolás? - A meccsről jössz?
Hogy szerepeltetek?
- Nos, 5-4 volt az állás... - Túl sok filmet csinálok.
- ...nem gond. Miért csomagolsz? - Szerinted is?
Szerintem pont eleget.
- Túl sok filmet csinálok? - Sokat dolgozol.
Látod? Barbara igazat mond.
- Mi történt tegnap este? - Nem vihetsz túl sok fehérneműt.
- És a monokli? - A gépen elmondom.
Milyen gépen?
Amit kibéreltem. Egykor indulunk.
- Hova megyünk? - Hova, Meg?
- Franciaországba. - Így van.
Franciaországba?
Beszéltem Rio anyukájával, Claire-rel.
Az anyja hitelkártyáját használja, aki látja a költéseket.
Még jó.
Daisyék Párizsban vannak,
kedden mennek Olaszországba, a jazzfesztivál után.
Igen. Gyerekek és a számítógépek. Franciaország.
- Hétfőn ruhapróbánk van. - Párizsban nincs.
Ott lesznek a Louis fivérek. Marvin és Yusuf is.
Ha kell pár nap kiszellőztetni a fejed, szólok a stúdiónak...
Mondd meg, hogy Daisyvel és a barátaival
egy párizsi jazzfesztiválon vagyok, aztán vonattal megyünk Olaszországba!
És a barátja anyjának a hitelkártyájával követed.
Ez az utolsó esélyem, hogy vele legyek, mielőtt végleg elmegy.
Biztos vagyok benne, hogy Daisy nem szeretné,
hogy az egész brigádoddal a nyomában légy.
A Dior nagykövete vagyok, minden okom megvan Párizsban lenni,
aztán pedig díjat veszek át Toszkánában.
Nemet mondtam. Te kérted.
- „Soha.” - Szólj, hogy igen!
Figyelj, vegyél ki pár napot, tegyél autós túrát a parton,
rendelj a pinot-ból, amit bejött a Post Ranchen!
Emlékszel a törölközőre?
Egyáltalán mit jelentett?
- És ha keddre tolnám a próbát? - Figyelj!
Ha nem jössz, egyedül megyek.
Te, egyedül,
Európában, ez olyan, mint egy kis gazella egyedül a Serengetiben.
De nem is gazella, hanem cocker spániel.
Nos, a cocker spániel vállalja a kockázatot.
Daisyék mai programja a Louvre, a Café de Flore
és egy bolhapiac volt, és egy hostelben laknak.
Erről van szó.
Érkezéskor meglephetjük a jazzfesztiválon.
Tökéletes.
Mi az, hogy más kapja az életműdíjat?
Amikor Jay nemet mondott, azt mondtam, ajánlják fel Ben Alcocknak.
Lepasszoltad egy másik ügyfelednek?
Valakinek meg kell kapnia, és Bennél pont jó helye lesz.
Baszki, Jay tud erről?
Beszéltem Antonióval, két díjazott lesz,
de díj egyelőre csak egy van.
Kihagyok három szuper utat, a Vanity Fair címlapfotózását
és Justin baseballizéjét ezért a szarért.
Tudom, de Jayről van szó.
- Miért van monoklija, Ron? - Arra is rátérünk.
Ezért nem tudnék hozzád menni.
Mert hűséges vagyok?
Nem, mert lehetővé teszed ezeket.
Úton vagyunk Párizs felé
Na, most meg már zongorázik is.
Repülővel megyünk Párizsba
Énekelj, Ronnie!
Kalandos út a helyre, ahol
- Nem tudom a szöveget. - Ne már, Ronnie!
Justin a B csapatba került. Ez annyira szomorú!
Azt sem tudja, hova kell futni. Ez olyan szomorú, srácok!
Nézzétek!
Pocsékul baseballozik.
- Felet vagy egészet vegyek be? - Mi az adagolás?
- Otthon hagytad a szemüveged? - Siettem.
Nem búcsúzhatok el Davidtől, mert hisztizik.
A pszichológus szerint viszont kellene, hogy tudja.
- Nem gond. Ötéves. - Kizárják.
Ötéves, de valószínűleg el kellett volna búcsúzni.
Legyen egy egész, vagy stresszelsz és felébresztesz.
A podcastban azt magyarázták, hogy egyszerre vagyunk minden életkorban.
- Szó szerint? - Azt nem tudom.
Igen, egészet veszek be.
Tízévesen 30 és 80 is vagyok, és fordítva is így van.
Miért van monoklid, pupák?
Elmondom, ha odaértünk.
De nem kell most tudnom róla, ugye?
Valami felé, vagy valami elől futsz?
Igen.
Ha eszembe jut az óvoda, a mostani koromban vagyok.
- Mi mást tudnék? - Logikusnak tűnt.
Milyen érzés híresnek lenni?
Ami engem illet, semmit sem érzek.
Hírnévről és sikerről beszélsz, napfényben úszó életről és boldogságról.
Valamiféle királyként írsz le.
De a szavaid édességként olvadnak el a szádban...
Oké, Jay, megállhatnánk?
Mit éreztél itt?
Önteltnek éreztem magam. Sikeresnek.
Sztárnak.
Sztár akarsz lenni?
Hát...
Igen, persze.
Folytasd! Mi van még?
Élveztem az atyáskodást egy lány felett. Királynak hittem magam.
Neked ez hatalmasnak, királyinak tűnt?
Inkább pózolásnak.
Hány éves vagy, Jay?
Huszonhárom.
Nem az érdekel, hogy próbálsz forradalom előtti híres orosz írót játszani.
A másnapos kölyköt akarom látni, aki most jött Kentuckyból,
és le akarja nyűgözni a lányokat a csoportban.
Vagyis legyek önmagam?
Tudod, milyen nehéz önmagadat adni?
Aha.
Ha befutsz, hivatásos színészként a hazugságból fogsz élni.
Minél jobban csinálod, annál hitelesebb és sikeresebb leszel.
Ez zavaros egy olyan fiatalembernek, aki nem hajlamos az önvizsgálatra.
Azt mondod, sztár akarsz lenni.
Ismerek párat.
Az bassza csak szét igazán az ember agyát.
Kétszeresen is játszani kell. Először a szerepet,
aztán pedig el kell játszanod önmagadat.
Ezt nagyon kell akarni.
- Akarom. - Akarom.
- Tim! - Igen?
Megpróbálod?
Persze.
Mutasd meg, hogy kell!
Milyen érzés híresnek lenni?
Ami engem illet, semmit sem érzek.
Hírnévről és sikerről beszélsz, napfényben úszó életről és boldogságról.
Valamiféle királyként írsz le,
de a szavaid édességként olvadnak el a szádban egy pillanat alatt.
Nincs benne semmi különösebben vonzó.
Azonnal újra írnom kell.
- Tim pánikrohamot kapott. - Miért?
Nagy meghallgatás Peter Schneidernél.
- Ez csodás! - Utálja a meghallgatásokat.
- Pocsék vagyok. - Alig voltam meghallgatáson.
- Nem a tehetség próbája. - De valamié.
- A tehetséged át fog jönni, mint mindig. - Kísérd el!
Nyugtató hatással vagy.
Utána gyertek a bárba! Ingyen pia.
Mindenképpen.
„Régen meg akartam halni. Elképzeltem a temetésem.”
Ja, vidéki srác.
„Minden szép lány sír.”
Aztán az éggel és a csillagokkal jön. Falusi gyereknek túl költői. Inkább...
„Túl sok csaj nem volt még meg.
Például Dede Duffy.”
Nem is tudom.
Ilyenek: „Talán még nőni fogok.
Annyi mindent nem csináltam még.
Nem elég jó a szókincsem felsorolni.”
- Az jobb. Mondd ezt! - Nem írhatom át.
Jól fog menni.
Csak ettől mindig kurva ideges vagyok.
Ezt nézd meg!
Ez jel. Megkapod, haver. Érzem.
Kösz, haver.
Edd meg, szerencsét hoz! Csak egy sarok.
- Használd az erejét! - Ne már! Megijesztesz.
- Tim Galligan. - Igen.
Bejössz velem?
- Igen. - Kösz.
- Helló! - Köszönöm.
Kösz.
- És ön? - A barátomnak segítek.
Ha nem gond.
Persze.
Köszönöm.
- Adok szöveget. - Köszönöm.
- Tessék! - Köszönöm.
Mi a gond, Tilly?
- Nincs gond. - Igen? Pedig úgy nézel.
A ránc a homlokodon, ami ettől eddig tart.
Régen meg akartam halni.
Elképzeltem a temetésem.
Minden szép lány sír.
De már nem akarok meghalni.
Nem láttam eleget.
Sosem néztem meg igazán a fákat. Az eget.
- De most... - Köszönjük szépen.
- Még nem fejeztem be... - Semmi baj. Köszönjük.
Köszönjük, Timothy. Tényleg. Nagyon szép munka.
Felolvashatom én is?
Sajnálom, nem.
- Ha nem hívtuk be... - Igen, drágám, nem gond.
Mármint, ha nem baj.
Persze.
Mi a gond, Tilly?
Nincs gond.
Igen? Pedig úgy nézel.
A ránc a homlokodon, ami ettől eddig tart.
Régen meg akartam halni.
Elképzeltem a temetésem.
Minden szép lány sír.
De már nem akarok meghalni. Nem láttam eleget.
Túl sok csaj nem volt még meg. Például Dede Duffy.
Talán még nőni fogok.
Annyi mindent nem csináltam még.
Nem elég jó a szókincsem felsorolni.
Sosem jutottam messzebbre Archer Citynél, de nem kell elmenni Párizsig
vagy Rómáig vagy bármelyik helyig, ahol király van.
Itt én vagyok a király.
Én vagyok a porfelhő királya.
Az üveg Coca-Colám királya.
A Cranberry Street királya.
Köszönjük.
Felolvasna egy másik jelenetet is?
Nagyon szívesen.
Bocsánat a változtatásért, csak...
Nem, nagyon tetszett.
Ebben a jelenetben...
Köszönöm.
Jó, rendben.
Nem, rendben, csak...
Fáj?
Nem.
Semmi gond.
Sosem lehet tudni.
Apám azt mondta: „A gépről leszállva először magaddal találkozol.”
- Az ügyintéző jobb lenne. - Emlékszel a legutóbbira?
A Chanel show? A háború miatt csendben ment le.
A Gucci megvan, de az hangos volt. Talán a béke miatt.
Kifizetem. Nagyon köszönöm, Antonio.
- Gyártanak még egy trófeát Jaynek. - Remek.
Most értünk Párizsba, holnap megyünk tovább.
Jönnek az üzenetek. Rio anyja szerint jegyet vettek a tízkor induló vonatra.
- Nem mennek a jazzfesztiválra? - Nem.
Akkor irány a vonat!
Figyelem, vonattal megyünk Olaszországba!
- Vonattal? - Várj!
A repülő mellett állunk.
- Miért ide repültünk? - Megyünk, de vonattal.
Ne már!
Délutánra már beírtam egy melót. Vágás, Emmanuel Macronnak.
- Le tudod mondani? - Ő az első elnököm.
- Istenem! Szóval, igen... - Tízkor.
A tízessel megyünk.
Viccelsz? Nem tehetem fel Jay Kellyt egy vonatra.
Igazad van, Antonio. Nincs ennél romantikusabb.
Biztos van valamilyen hivatalos kocsi, vagy ilyesmi.
Valami emblémával, vagy...
Ateistaként támogatom a bevett egyházat.
Mindenben egyetértek velük, csak Istenben nem.
De ha nem lenne Isten, az élet abszurd lenne.
Pontosan.
HOLLANDIA
Bassza meg! Az Jay Kelly?
Köszönöm. Remek, garçonok.
Egy aláírásból ezer lesz.
- Rakd fel a vonatra! - Lesz díj.
- Nem kell aggódnod. - Úgy volt, hogy nem lesz?
Ezt csinálom. Megoldom, hogy ne kelljen tudnod róla.
Akkor miért mondod el?
Mivel késtünk az elfogadással, Ben Alcocknak adták a díjat.
Ben kapja a díjamat?
- Nemet mondtál. - De aztán igent.
Bennek sosem mondanám,
de te voltál az első választás.
Te vagy a húzónév. Te is tudod.
Összezavar ez a beszélgetés.
Hihetetlen, hogy ezért szidsz.
Daisy! Szia!
Ne.
Nem, ce n'est pas Jay Kelly.
Ülésszám 48, ez nem tűnik első osztálynak.
Nem az.
Jay Kellyt a 48-as ülésre ültetjük?
Ugye? Nem volt első osztályú jegy. Talán nincs is. Mindenki franciául beszél.
Itt van velünk Jay Kelly, a filmszínész.
Van elzárható terület?
Ötven napja volt húsvét. Minden francia utazik.
Nem tudom, kire legyek dühös, de rád biztosan, Ron.
Rám! A vonat az én ötletem volt.
Ez a baj. Rád nem lehetek dühös.
Claire szerint Rio vett egy chai lattét a Starbucksban a Gare de Lyonon 45 perce.
- Nem mész a vasútállomásra kávézni. - Tényleg fura.
Jay Kelly.
- Nem mennek jól a dolgai? - Anyagot gyűjt egy szerephez.
Bocs, hangosabban, francia vonaton ülök...
Hétfő reggel ott lesz.
Nem tudom, kurva nemzeti ünnep.
Legyen a forgatás első napján a ruhapróba!
Várj, mi? Ismételd meg!
Hallasz? Bocs, itt éppen húsvét után 50 nappal vagyunk.
Még egyszer, hogy értsem.
Itt éppen háromdimenziós, négydimenziós sakk megy.
- Viccelsz? - Tudom, hogy Jay nem ezt mondja.
Ezt én mondom. Visszahozom.
Rossz hír.
- Várj, hadd... - Visszahívlak.
Átkapcsolom.
Nem hiszem el, hogy egy vonaton van velünk.
- Maga igazi? - Azt hiszem. Igen.
- Ugyanazt a mosdót fogjuk használni? - Próbálok figyelni a deszka lehajtására.
Rendes fickó.
- Jó arc. - Igazi nagymenő.
Sosem ő a csábító a filmjeiben.
Sajnálom, hogy rengetegen vannak.
Húsz éve nem ültem vonaton.
- Inkább 30. - Metrón.
A metrót sem tudom.
- Ja, Kozak filmje. - Igen, az üldözés.
Díszletben forgattunk, de a mérete pontos volt.
Hallottunk az életműdíjról a rangos fesztiválon.
Nem fiatal ehhez?
Kedves, de nem tudom, hány film van még bennem.
- Egy biztos. - Bírnék egy olasz díjat.
Clive, programozók se olasz, se más díjat nem kapnak.
Gondolom, kiöltözik, ott lesznek a barátok, a család.
Én ezt tenném, szóval...
Clive-nak igaza van. Adjuk meg a módját! Jöjjenek a gyerekeid, az apád!
- Az apám? - Tudom, de miért ne?
A gyerekek oké, de az apám...
Az apád. Nem fog örökké élni.
Oké.
Jó, de te hívod fel.
Ha akarja, küldünk repülőt.
Megbeszéltük.
Nahát!
Ha magára nézek, az egész életem látom magam előtt.
Beszéltem Richcsel a stúdiótól.
- Tolják a próbát. - Alan hívott.
Jay kocsmai verekedésbe keveredett. Betörte egy gyerekterapeuta orrát.
- Hogy mi? - Tudtál erről?
Mondott erről bármit?
Nagyon akartam.
Nem.
- Szeret híres lenni? - Biztos napfényes, boldog élete van.
Szörnyű lenne híresnek lenni.
Mindenki téged bámul, rólad beszél.
- Mint az őrület, nem? - De.
Az utazásban nem segít. Itt szorong velünk.
Mivel foglalkoznak? Hova mennek?
Milánó!
- Mezőgazdasági gépek. - Az apám is.
Pisában megyek. Tűzoltó vagyok.
- Azt én is játszottam. - Firenze!
- A Vatikánban dolgozunk. - A lányomhoz megyek.
Magyarázd el, mi ez!
Próbálom feldolgozni, amit látok, Liz.
- Csajos út. Dugni fogunk! - Számítógép. Esküvő.
Coach, szintén esküvő.
- Emlékszel a legutóbbi párizsi útra? - Nem akarok beszélni róla.
Mert nem beszéltük meg.
Beszéljük meg most!
Húsz évvel ezelőtt otthagytalak az Eiffel-toronyban.
Tizenkilenc éve. Nem akarok beszélni róla.
Megnéztem, 60 éves.
- Igen. - Nem öregedhet meg.
- Mert akkor én is. - Abbahagyom, ha maga is.
Megegyeztünk!
- Kér mogyorót? - Persze!
Mit mond arra, hogy mindig önmagát játssza?
Tudod, milyen nehéz önmagadat adni?
Próbáld meg!
Tudják, szombaton életműdíjat veszek át Toszkánában.
Jöjjenek el mind!
Beszéljenek a sajtósommal!
- Hánykor, Jay? - Bocs.
Van, amit megbánt?
- Hogy hívnak? - Phoebe.
Kemény vagy, Phoebe.
Találkozunk Toszkánában!
Arrivederci!
Annyira kedves mindenki!
Sosem ettem jobb mogyorót. Kóstold meg!
Jó mogyoró. Európai mogyoró.
Az allergiád miatt nem kínállak.
Igen, feldagad a torkom, és meghalok.
Hogy játsszak másokat, ha nem találkozom velük? Nem érintem meg őket?
Ne érj hozzájuk!
Pupák, sokszor mondod, hogy ne mondjam el, ha nem kell tudnod, igaz?
Ez most nem ilyen.
Miért nem mondtad, hogy megütöttél egy gyerekpszichológust?
- Nem hittem, hogy... - Perel? Beperelt.
Nehéz őszintének lenni...
Ha titkolózol, nem tudunk dolgozni.
...azzal, aki feltétel nélkül szeret.
- Miért mondod ezt? - Szeretjük.
Te szereted, én dolgozom neki.
Tudod, hogy imádlak.
De ha a sajtó kideríti, és kideríti, kell a saját verzió.
- Ő ütött elsőnek? Innen van a monokli? - Ez volt?
Mert a Jay Kelly megvédi magát az őrült zaklatótól jobb,
mint a Jay Kelly gyerekterapeutát ver.
- Nem ez történt. - Honnan tudhatjuk?
Elfogadom, hogy ez volt az utolsó filmem.
- Szép karrier volt. - Ne mondd ezt!
Betörted az orrát. Alant keresték meg.
„Többszörös törés, műteni kellett, a szaglás tartós csökkenése...”
Szerinte elloptam az életét.
„...lehetséges deformáció, 100 millió dollárig terjedő kártérítés.”
Jay Kelly.
Jay Kelly. Jay.
Jay Kelly.
Jay.
Kelly.
Gyerünk! Gyorsan! Lekéssük!
- Siess! - Jövök, Daisy.
Jay Kelly.
Gary Cooper.
Cary Grant.
Jay Kelly.
Clark Gable.
Jay Kelly.
Robert De Niro.
Jay Kelly.
Szia, drágám! Szia, anya! Jó hétvégét!
Nem hiszem el, hogy egyedül autóztál ide Los Angelesből.
Látni akartam, hogy élsz.
Majdnem egy éve vagyok San Diegóban.
A legutóbbi filmem sokáig készült.
Aztán jött a vodkareklám Görögországban. Az üres hétvégének is örülhetek.
Tudom, hogy elfoglalt vagy.
Beugrottam a kocsiba, és meg sem álltam idáig.
És meg tudod csinálni...?
Bemehetsz egy benzinkútra egyedül?
Persze. Önkiszolgáló kúthoz megyek, és felveszek egy baseballsapkát.
És ha pisilned kell?
Ott az út széle.
Istenem, apa!
Jó volt látni a gyerekekkel.
Imádnak.
Végre megtaláltam, hogy mivel akarok foglalkozni.
Eltartott egy darabig. A színészet kicsinált.
Elbizonytalanít. Nem tudom, hogy bírod.
Bizonytalan vagyok.
De mindig jó voltál benne.
Kislányként is, amikor a húgoddal játszottatok színházasat a kertben.
„Kelly és Kelly.”
Nem. „Kelly és Kelly!”
Örülök, hogy rátaláltál erre.
Figyelj, ha besegíthetek a lakbérbe...
- Ha támogathatlak... - Nem kell.
De örülök neked.
Autózunk egyet?
- Jövő héten lesz Theo szülinapja. - Tudom.
Nem kell emlékeztetned.
Ja, mert erre vannak embereid.
Nem, tudom, hogy 24-én van.
Vettem neki egy pónit. Akkora, mint az igazi, de plüss.
Imádni fogja.
Hová megyünk?
Pszichológushoz járok, és...
Az életem fontos része lett.
Megbeszéltem egy időpontot kettőnknek Carterrel.
Carter a...
Éhes vagyok. Nem eszünk valamit, és beszélgetünk, kettesben?
Ezért nem mondtam el.
Mert tudtam, hogy nem akarnád.
Ez nagyon fontos nekem.
AZ ÁTALAKULÁS VELED KEZDŐDIK
Elnézést a szemüveg miatt.
Retinaproblémám van.
Nagyon érzékeny vagyok az erős fényre.
Szerintem titokzatossá teszi.
- Neked kellene sötét szemüveget hordanod. - Ha süt a nap, igen.
Szörfözöl?
Egy kicsit. Nem vagyok túl jó.
Gondolom, te igen.
Mindennap, a combcsonttörésig.
- Utána lettem pszichológus. - Sajnálom.
De valahol jó is, igaz?
Bezáródik és kinyílik.
- Igen. - Köszönöm, hogy eljöttél.
Nagyon bátor dolog.
Rendben.
Sokat dolgoztunk az elmúlt hetekben.
És Jessie írt neked egy levelet.
A tízéves önmaga nevében.
Szeretné, ha felolvasnám.
Miért nem te?
Sírás nélkül nem megy,
ezért döntöttünk Carter mellett.
Rendben, ha ezt...
„Kedves Jay!
- Amikor elhagytál...” - Ez nem igaz.
- Ez anyád szövege. - Várjuk ki a végét!
- Őt hagytam el. - Vele maradtam.
Csak mert nem voltam ott, még az apád maradtam.
Jessie mesélt a kapcsolatodról az apáddal.
Nem vagyok olyan, mint ő.
Apám dühöngő, keserű egomániás.
Talán az, hogy nem akartál olyan lenni, mint ő,
azt is ellehetetlenítette, hogy apa légy.
Olvasd tovább!
„Azt mondod, mindig velem akarsz lenni,
de nem azt csinálod, amit mondasz.
A legrosszabb az volt, mikor a bébiszitter kivette a filmed Daphne Spenderrel.
Nem hitte el, hogy sosem láttam.
És a filmben...
nagyszerű apa voltál...
és olyan kedves voltál a kisfiúval...
és Daphnéval.
Megállás nélkül sírtam.
Boldog családod volt.”
Ezt nem bírom!
- Még nem végeztem. - Nem hallgatod végig?
Ha Carter olvassa fel, nem.
Tudtam, hogy úgy csavarod, hogy rólad szóljon.
- Carter megmondta. - Carter sír.
Érdekes, hogy te viszont nem.
Tanítsd meg arra, hogy a közönség attól sír, ha ő nem sír!
Tudod, honnan tudom, hogy nem akartál velem lenni?
Onnan, hogy nem voltál velem.
A büfékocsiban van.
Magyarázd el, miért érdekeljen, ha őt nem izgatja?
Persze hogy érdekli, csak most így küzd meg az érzéseivel.
„Annyira kedvesek!” Még jó.
Megjelenik itt a moziból. Azt hiszi, mindig ilyenek?
Szimpatikusnak tűnnek.
Egy másodosztályú francia vonaton pátyolgatunk egy kisbabát.
Egy verekedő kisbabát.
Már 30 éve ismerjük.
Láthatóan nem ismerjük Jayt.
És ki tudja, mi van még?
Miket csinált régen Kentuckyban.
Katasztrófa lehet belőle.
Fiatal korunkban más volt. Jó móka volt. Jay a kisbabánk volt.
- Megoldjuk. - Hatvanévesen így balhézni nagy hiba.
Elvisszük a fesztiválra. Érezni fogja a szeretetet.
Mintha neki lenne a világon elsőnek idegösszeomlása.
- Ne feledd... - Mindenkinek van!
- Szőlő. - Kérsz?
Banánt?
Minden kurva pillanatban.
Ez elég nagy bunkóság volt.
Miért, Ron?
Miért pesztráljuk,
amikor otthon várnak a gyerekeink, akik gyorsan felnőnek?
Mert egy nagyszerű művészt segítünk, aki megmutatja az embereknek,
milyen embernek lenni.
Mi is emberek vagyunk, Ron.
- Talán még inkább. - Ez nem rólunk szól.
Feltétlen a szeretetünk. Mintha szülők vagy képzeletbeli barátok lennénk.
Nyom nélkül tűnünk el éjszaka.
Csak egy elegáns névjegy hull le lassan...
Mi a faszról zagyválsz nekem?
Nem családtag vagy a barátunk.
Ott volt Vivienne 16. szülinapi buliján.
- Meghívott Daisy érettségijére? - Nem volt nagy buli.
Nem hívott meg, mert ez csak egy irányba működik.
Senki sem akarja kimondani, de így van.
Nem azt jelentjük neki, amit ő nekünk.
Szerintem tévedsz.
Mi a baj?
Oké. Az apám Jay Kelly.
Mint az a színész?
Igen, mint az a színész, és ő az a színész.
Azért mondom el, mert mindjárt ideér.
Szia!
Úgy tűnik, ugyanazon a vonaton utazunk.
Igen, őrület, nem?
Fura, apa.
Párizsba kellett mennem a Dior kampánya és más apróságok miatt,
aztán felszálltam a vonatra,
mert Toszkánába megyek a fesztiválra. Szia, Rio!
Szóval...
Milyen volt a jazzfesztivál?
Nem mentünk. Guillaume szerint átment fúziósba.
Bonjour. Guillaume.
- Guigui. - Guigui. Jay, szia!
Guillaume volt a pincérünk a Café de Flore-ban. Énekes és filmes.
Nem, ez...
Előtted kínos azt mondani, hogy filmes.
- Dehogy. - Nem az.
Daisy, milyen érzés, hogy korunk rengeteg zseniális filmjének a hőse
az apád?
Igen, milyen érzés?
Ehhez túl jól ismerem.
Jay Kelly a mozi hőse.
Szimpatikus.
Mit is akartam?
Mindegy, nem akarok zavarni,
csak meg akartalak hívni titeket
a szombati életműdíj-átadásra.
Természetesen mind az öten kaptok jegyet.
Mióta érdekel ennyire egy életműdíj?
Nem tudom. Érdekel.
Apát is meghívom.
- Családi esemény lesz. - Nagypapát?
- Tényleg ezt akarod? - Szeretném.
Jessicát is meghívom.
- Jessie-t? - Igen. Vele bonyolultabb.
Veled egy országban vagyunk.
Ugyanazon a vonaton.
Kigondolom, jó? Szoros a programunk.
Egy ilyen ősi lóversenyre megyünk.
Jó buli lesz.
Szóval...
Párizs szuper volt?
- Csodálatos volt. - Mesélj el mindent!
Sziklákról ugráltunk egy erdei tóba.
Voltunk egy őrült bárban. David Lynch tervezte, és agyat ettem.
Elmentünk Delacroix házába.
Ismered a festményeit? Csodálatosak.
Apa, figyelsz?
Figyelek. Ez a figyelős nézésem.
- Párizsról kérdeztél. - Kezdd két mondattal korábbról!
Figyelemhiányos vagy. Hozok kaját.
Ne hozz, maradj!
Bocsáss meg! Csak fura.
Nagyszerű, de közben...
Fura a kalandjaidat hallgatni,
ennyire függetlennek látni.
Sajnálom. Oké, meséld el...
- Megettél egy agyat. - Meg.
A tangózós srácokkal táncoltunk az operaház előtt.
És azt hiszem, színésznő akarok lenni.
Hűha!
Rendben.
Ha a főiskola után még mindig érdekel, akkor...
Azt hiszem, nem kezdem el a főiskolát.
Guigui Szicíliában forgat, és játszani hívott.
Rövid kis dolog az emlékekről és az álmokról.
Főiskolára mész.
Kőkeményen dolgoztál, én sosem kaptam ilyen csodás lehetőséget.
Miattad nem is mertem gondolni a színészetre, pedig jó vagyok.
- Tudom, Jessie-t tartod tehetségesnek. - Nagyon tehetségesnek tartalak.
- De nem akarod ezt az életet. - Képmutató vagy!
- Ez az életed. - Tudom, milyen nehéz.
Milyen sokat kíván. Megőrjít.
Milyen magányossá tesz.
Sosem vagy egyedül.
- Kösz, Silvano. - Szívesen.
Gondold át a díjátadót!
Oda tudlak vitetni a lóversenyről, bárhonnan.
Küldhetek autót vagy helikoptert.
Nagyapádért repülő megy. Ami csak kell.
Hogy kerültél erre a vonatra, apa?
Tudtam, én...
Én...
Tudtam, mert...
Rio az anyja hitelkártyáját használja.
Istenem, ez annyira elbaszott!
Rio, anyád az Amexszel követ.
Bassza meg!
- Meg akartalak lepni. - Követtél Európába!
Azért vagyok itt, mert nem mehetsz el csak így,
nem nőhetsz fel.
- Nem voltam eleget veled. - És az embereid is jöttek.
- Ne már! Nem vagyok olyan. - Pont olyan vagy.
A helikopterrel olyan vagy.
Csak meg akarom könnyíteni...
Nem akarok helikoptert vagy magánrepülőt. Rozoga vonatot akarok,
hostelt és sátrat.
Nélküled akarok nyaralni, apa.
Utállak, anya. Rosszabb vagy az oroszoknál.
- Bocsáss meg! - Soha.
Ne!
- Ne mondd le a kártyát! - Örültem.
Ne menj el!
Szüksége van rád.
- Nekem is. - Mondd meg, hogy sajnálom!
A kutyám megevett egy csavart. Írtam bocsánatkérést.
Ez az, amit mindig mondunk.
„Ha jó érzés, ne tedd meg!”
A ruhák minden eseményre. Színkóddal vannak ellátva.
Megteszem.
Aznap este leléptél.
Az Eiffel-toronynál.
Leültünk vacsorázni. Ki akartam kapcsolni a telefonokat,
de te nem engedted. „Szükség esetére.”
És persze felhívtak.
Jayt lefotózták a francia nagykövet lányával.
Egyikünknek mennie kellett.
Maradtam, hogy megtartsam az asztalt.
Nagyon izgultam,
mert a ganache-ba rejtettem a gyűrűt.
Ezt nem tudtam.
Nagyon romantikus film akart lenni.
De egyáltalán nem lett romantikus, mert...
nem jöttél vissza.
Hát, Jayjel voltam.
Telefonáltál...
Mindig Jay lesz az első.
Sosem lett volna egy olyan pillanat se, ami csak a miénk.
Sajnálom az Eiffel-tornyot.
Semmi baj. Boldog vagyok.
Tudom.
Én is.
De azért sajnálom is.
Köszönöm.
Mentsd meg magad!
Mit mondtak be?
Bedöglött a rohadt légkondi.
Csodálatos.
- Szia! - Vivienne lába bedagadt.
- Úgy, mint még soha. - Várj! Hogy dagadt be?
Mint a csellóest után?
- Sokkal rosszabb, Ron. - Nem jön rám a Jordan.
Crocst vettem fel.
- A lábai olyanok, mint a nagy dudorok. - Dr. Fennerhez megyünk.
Nagyon próbálok nem pánikba esni.
Undorító, apa. Michael Bronfman szerint torz.
Michael Bronfman seggfej.
Apa!
- Mikor kezdett feldagadni? - A teniszes bukta után.
- Istenem! - Rögtön.
Értem, szóval az én hibám?
- Nem mondtam, hogy a te hibád, Ron. - A krém nem hat?
- Semmit, apa. - Mert vastagon kell felkenni.
Ron, bekentük, és Advilt is kapott.
Istenem! Nagyon sajnálom.
Anya, átmentél a piroson.
Bassza meg! Bocsánat.
Meg fognak büntetni.
Vivi, nem lesz semmi bajod, érted?
- Gondolod? - Tudom.
- Apa, velem is rendben lesz minden? - Igen. A legnagyobb rendben.
- Veled is, Lois. Hős vagy. - Most fordulunk be.
- Hívunk az orvostól. - Apa, jobban szeretem anyát.
Mindegyikőtöket nagyon szeretlek.
- Hallasz, Lois? - Igen, ki vagy hangosítva.
- Szörnyű, hogy nem vagyok ott. - Szakadozol.
- A babáim vagytok. - Túl kicsi a hely.
- Szeretlek... - Anya, parkolóinassal!
Kedves Jay!
Azt mondod, mindig velem akarsz lenni,
de nem azt csinálod, amit mondasz.
A legrosszabb az volt, mikor a bébiszitter kivette a filmed Daphne Spenderrel.
És ennyi!
Nézd meg a kapcsolókat!
Bocs, jobban meg kellett volna ismernünk egymást ezelőtt.
Néha jobb szexelni valakivel, mielőtt megismered.
Vagy színlelni. Mint most.
Sok idegennel színleltél már szexet?
Néhánnyal. Ez a legkevésbé szexis dolog a világon.
Annyira kínos!
- A leereszkedő csend. - Igen.
Mintha ez hihetetlenül komoly és fontos lenne.
Inkább temetés, mint szerelmi jelenet.
Tudom.
Rendben.
- Forog! - Negyvenhat, csapó nyolc.
Végig instruálni fogok.
Jay, megcsókolnád?
Most a nyakát.
Aztán a vállát.
Daphne, túrj bele a hajába!
Bocsánat.
- Te most fingtál? - Igen!
- Annyira sajnálom. - Semmi baj.
Úgy sajnálom...
Oké, még forog.
Nyak...
Haj...
Váll...
Oké, jöhet Eli!
- Csikizést akarsz? - Nem.
- De, igen. Kapd el! - Csiklandozást akar!
- És ennyi! Jó. - Oké, Eli.
- Vissza a suliba! - Lehetne még egyet?
Tényleg?
- Van egy ötletem. - Szerintem jó volt.
Tényleg?
Jay akar még egyet.
- Könyörögnél a tanárnak? - Igen.
- Igen? - Nagyon jó.
Nem hagylak nyerni.
Vajon úgy emlékszel erre, mint én?
Jó, nincs semmim. Tessék.
Még házas voltam, akkor született Jessica.
A forgatáson maradtunk, kártyáztunk a sráccal.
- Daphne, csalsz. - Dehogy.
Ha ennyire mutatod a lapjaidat, hogy ne nézzem?
Ő volt az alibi.
Amíg ott volt, együtt lehettünk.
Jól éreztük magunkat,
mint egy színlelt család.
Csak a forgatás legvégén csókoltuk meg egymást rendesen.
Később azt mondtad, hogy sosem szeretnél belém.
Talán igaz volt, ki tudja.
Egy hónappal később...
Jessica Seattle-be költözött az anyjával. Egyre kevesebbet láttam.
Abbahagytad a filmezést azzal, hogy a színészet jó, de a hírnév nem kell.
Annyira különös az élet!
Vajon úgy gondolsz rá, mint én?
Na, mindegy.
Millió oka volt, hogy nem maradtunk együtt, és...
Újravesszük.
És... felvétel!
Annyira szeretlek.
Olaszország, mi a végzetes varázsa?
Azt hiszem, valahol még hagyja, hogy ember légy.
Máshol ez már túl régóta lehetetlen.
Tegnap éjjel rólad álmodtam.
Álmomban ugyanúgy szerettelek, mint a valóságban.
Tényleg?
Álmomban ablak volt a mellkasomban, de a kilátás a fürdőszobánk...
Hirtelen rég elfeledett dolgok jutnak az eszembe.
- A családom kész van otthon. - Mint egy film, amiben magamat játszom.
- Magamat nézem... - Megismétled?
- Egy szót sem hallottam. - Mondom, emlékek ugranak be.
Mi ez?
- Az emlékezeted? - Persze.
Az emlékezeted talán a jelenedről akar mondani valamit.
- Mit? - Nem tudom. Fáradt vagyok.
- Összevesztem Daisyvel. - Bárcsak ott lennék!
- Mi? - Mi? Semmi.
Csak... fáradt vagyok.
Bárcsak többet lettem volna vele! Mindig dolgoztam.
A hétvégékre mindig szereztem repülőjáratot.
- Hogy hazamehess. - Nagyon nehéz volt...
- Mire célzol? - Ott van például Ben.
Minden hétvégén hazarepül a családjához.
- Ben Alcock? - Nem hasonlítgatok.
- Nagyon úgy tűnik. - Ezek döntések.
- Mint az, hogy eljöttem. - Nem csak döntések.
- Vagy hogy nem csókoltam vissza Lizt. - Lizt?
- A családom meg... - Megcsókoltad Lizt?
- Nem, ő csókolt meg engem. - Hol van Liz?
Liz elment. Krista is. A kutyája megevett egy csavart.
Kristáé, nem Lizé.
Liz csak dühös volt.
Írt neked.
Krista, nem Liz.
Liz úgy ment el? Örökre?
Mi az, hogy örökre? Nem...
Ben Alcock tényleg hazarepül?
Nem szent, ez a második házassága.
- És a nő a volt dadus. - Nem kell becsmérelned.
Elmondtad volna, mi történt Timothyval?
- Mondtam, hogy igen. - De nem tetted.
Hoznál egy kis vizet?
Te nem tudsz?
Állj! Tolvaj!
Ellopta a táskámat.
Ne! Ne...
Bassza meg!
Silvano! Megyek.
A valóságban is hős.
- Én is megyek. - Istenem, imádom a hozzáállásod.
Ötöm van.
- Gyerünk! - Ez nem igazság!
Ez hihetetlen!
- Megvagy, rohadék! - Előre kellett volna menned, Clive.
Jay elkapta a tolvajt!
- Bravó! - Ez kemény volt.
- Ez az. - Megvagy.
Köszönöm!
- Bemosott neki a rohadék. - Jó lila.
Bravó!
Jól van.
- Bravó! - Micsoda úriember!
Ne bámuljon, és ne beszéljen folyton rólam!
Kérem, csak a gyógyszerére van szüksége. Kedves fickó, igazi családapa.
Három csodálatos gyereke van. Nem ilyen.
Hős vagy, pupák.
Jól van?
- Gyere! - Csak... vigye orvoshoz!
Hozom a vized.
Mindjárt jövök.
„És a bundás kis állatka
befutott a föld alá egy lyukon át.” Látod?
Egy kis cuki maci, aki felveszi a kabátját.
„A nap lement a folyón túl...”
Vigyázok a biciklidre, jó?
Daisy, elmondanád nekik?
Daisy?
Daisy!
Elmondanád neki, hogy igaz?
Mi igaz?
A ló akkor is nyerhet...
Jó szórakozást!
Szia, apa! Szeretlek.
Én is téged.
Helyes elengedni.
Beszéltem Alannel, megírta a jogi állásfoglalásunkat.
Jóváhagytam. Nyilatkozatot is kell írnunk,
ha Timothy a sajtóhoz fordulna.
Megírtam, kérlek, olvasd át, és hagyd jóvá!
Ez a tiéd.
Tudom, hogy tudod, mit kell mondani. Lesz, ami lesz.
Daisy a barátom is, és elárultam.
Csak a munkádat végezted.
Ez náci kifogás. Rossz embernek érzem magam.
Az én hibám, Meg. Figyelj...
Vegyél ki szabadságot, nyaralj Olaszországban!
Megleszek. Van...?
Ron, van nálad...?
Köszönöm, Jay.
Imádnám, ha az apám utánam jönne Európába. Csak mondom.
És Emmanuel Macron Genfbe is viszi Candyt,
szóval kell egy új fodrász.
Szeretlek, és gratulálok!
Mr. Kelly! Bocsánat!
Mr. Caterpillar. Helló!
Helló, Alba vagyok, a sofőrje.
Az apukája már várja
az étteremben Antonióval és a fogadóbizottsággal.
- Az apukám? - Igen.
Az apád. Felhívtam, küldtem repülőt. Nagyon lelkes.
A francba! Nem hittem, hogy tényleg eljön.
Elviszem az apukájához.
Ez mindenki?
Igen? Oké.
Egy táskát tudsz hozni?
- Vidd te! - Mi?
Vidd te!
Jézusom!
Elfelejtettem átadni, Mr. Kelly...
Mr. Caterpillar. A sajttortája.
- Csodás, köszönjük. - A kívánságlista. Edd meg te!
Mi itt Olaszországban szeretünk keményen dolgozni,
de ha befejeztük a munkát, lazítunk, és szeretünk enni.
Néha sírunk, de ha valaki vicces, nevetünk is.
Néha megházasodunk...
Ne haragudj Candyre! Találunk új fodrászt.
- Túl sokan vannak körülöttem. - Van, akire szükség van, igaz?
Néha vitatkozunk, de...
- Könyvelőre talán. - Ügyvédre. Alan kell.
És még kire? Sajtós, séf...
Rám. Szükséged van rám.
Igen, Ron. Szükségem van rád.
Bassza meg! Azt hiszem, elütöttem egy nyulat.
Alba, vehetnénk valahol ajándékot az apámnak?
Igen...
Elvinne a Ristorante da Rosába?
Hova mész?
Ötkor programom van. Egy gyors ital a városban.
A vacsorára odaérek. Hagyj tiramisut!
Kivel futsz össze ötkor?
Ben Alcockkal. Muszáj egy kis időt áldoznom rá.
Mert ő is életműdíjat kap?
A másodikat, igen.
Szóval magamra hagysz az „apukámmal”.
Melletted vagyok. Mindig itt vagyok.
És héttől az út végéig végig veled leszek.
Nem érdekel. Menj Ben Alcockhoz! Mi van a kívánságlistáján?
Az övé igazából elég minimalista.
Kapd be!
- Ciao, signore Ron. - Köszönöm, Alba.
Próbáld jól érezni magad! Üdvözlöm az apádat.
Amíg itt száll meg, találkozhat egy kísértettel.
A szellemek általában apró szerzetesek, akik felfedik magukat.
Szerintem szívesen megismernék Jay Kellyt.
Szóval hagytam a gyúrást, és elkezdtem jógázni.
És most életem legjobb formájában vagyok!
Karcsú, de feszes izmokkal.
A mentális edzést sem hanyagolom. Sudokuzom.
Helló!
- A fiam, a filmsztár. - Helló, Tökös!
Tökös ideért.
Jenny kapitány és Lourdes.
Ők hoztak el azzal a kis géppel.
Pilótahölgy.
Az apja Maine-től Firenzéig szórakoztatott a csodás, gyakran sértő történeteivel.
Micsoda személyiség!
Jay, az alma nem esik nagyon messze a fától.
Hol van a híres Ron? Az egész csapatra számítottunk.
Igen. Azt hittük, Mr. Caterpillar nagy csapattal érkezik.
A híres Ronnak ötkor programja van.
Ron nagyon óvja önt.
Nagyon aggódott a díj mérete és alakja miatt.
Biztos tetszeni fog.
Egy helyi kézműves, Giovanni, egész éjjel tolta, ahogy maguk mondják,
és ő maga készítette el.
Giovanni sajnálja a maszkot. Végtelen COVID-ban szenved.
Jay Kelly, a sajttorta már várja.
Jézusom!
Köszönöm. Köszönöm szépen.
Nincs nálam jobb barát, de senki sem akarna ellenségnek.
Jobb, ha elhiszed. Mert amit mondasz...
Megtennéd... Hadd beszéljek!
Mert amit mondasz, kifejezetten lenyúlásnak tűnik.
Örülök, ha tévedek,
de ha ez a helyzet, most teszem le a telefont.
Csináld azt! Beszélj Timothyval, aztán hívj vissza!
Alan, ott vagy? Ez a rohadék le akart nyúlni minket.
Halott ügy. A nyomozó jelentkezett?
Jó a nyaksál.
Oké, várj egy kicsit! Éppen Bennyvel iszom meg valamit.
Igen, majd mondd el! Utána felhívlak.
Igen. Ciao!
Szörnyű meleg van, Jézusom!
Mi az, mit mondtál?
Hogy jó a nyaksálad.
Igen? Ugye?
Jól nézel ki. Ben Alcock, az álmodozó kék szemekkel.
- Jó volt a repülés? - Két osztály volt, az első kicsi.
Viszont volt ágy, szóval...
- Happy end. - Igen.
- Rendeltél italt? - Csak egy szódát iszom.
- Hát... - Most szálltatok le?
Vonattal jöttünk. Az egész...
De semmi gond, minden rendben.
Jayt elküldtem vacsorázni a szervezőkkel.
- Őt vacsorára is meghívják? - Téged is.
- A programom „koccintást” ír. - Nem akarsz ott lenni.
Rendes ember vagy, hoztad a családot. Jay szingli, fura, szórakoztatni kell.
Miattam nem kell leszólnod. Ezt szoktad csinálni, tudod?
Szeretem Jayt, mintha az apja lennék, csak egyszerűbb, mert inkább a testvére.
Jól jönne egy ital!
Figyelj, gondolkodtam, és Melanie-val is beszéltem.
És úgy érzem, nem fordítasz rám elég figyelmet.
Tényleg? Itt vagyok, pupák. Mikor nem voltam melletted?
Tudom, hogy Jay az első, nem versenyezhetek vele.
Ez nem is gond.
Sőt, tudom, hogy a díjat is azért kapom, mert passzolta.
Aztán meg mégsem. Elnézést ezért a córeszért,
de nyugalom, mindketten kaptok szobrot.
Viszont időt kell szakítanod rám.
Oké. Jay az egyik ügyfelem,
de nem az egyetlen. Hogy csinálhatom jobban?
Egy ideig menedzser nélkül leszek.
- Várj! - Csak egy ügyvéd és egy ügynök.
És egy sajtós.
És egy pénzügyes.
A második legrégebbi ügyfelem vagy. A Disney óta dolgozunk együtt.
- Tudom. - Gondjaim vannak otthon.
- Vivienne szorong, és bedagadt a lába. - Sajnálom.
Most váltasz egy sikeres tévésorozatról.
- Eltart egy ideig az átállás. - Túl sok idő volt.
Éppen kort váltasz a szerepekben, de jó időszak vár rád.
Muszáj megpróbálnom.
Ott voltam az esküvődön. Felköszöntöttelek!
- Tudom! - Családtag vagyok. Szeretlek!
Hagyd abba!
Tudtam, hogy nehéz lesz.
E-mailt akartam küldeni a gála után,
de Melanie azt mondta, jobb személyesen. Nem lett volna muszáj.
Olyan dolgokat intézek napi szinten, amikről nem is tudsz.
Ne próbálj lebeszélni róla!
Ne sírj!
- Te sírsz, pupák. - Tudom.
De attól neked még nem kell.
Oké, sírj, pupák! Először te sírtál.
Bocsáss meg! Csak...
Kinyírt a jetlag, fáradt vagyok, és öreg.
Jól van.
Fenner azt mondja, átragasztod rá a stresszt, és az ment a lábára.
Mi a fasz köze van a stresszemnek a lábához?
Nyugi! Ha belegondolsz, logikus.
Pszichológusnak használod a lábdoktort? Mi a bajod?
Ne beszélj így velem! Épp egyedül nevelem a gyerekeket.
- És elkaptuk David megfázását. - Sajnálom. Szeretlek.
Csak... rossz napom van.
- Jól vagy? - Nem.
Kirúgtak, és sírok. Egyedül vagyok Olaszországban, és sírok.
Tudom, hogy haragszol rám. Kaphatok én is egy „szeretlek”-et?
- Jay kirúgott? - Nem. Ben.
- Jay kirúgta apát? - Nem, Ben. Menj be!
Az a rohadék!
Mikor leszervezted neki a díjat.
Tudom.
De Jay még megvan, ugye?
Igen, megvan, ha sikerül visszavinni a forgatásra.
- Kaphatok egy „szeretlek”-et? - Mi ez a hang?
A harangok. Itt minden a halálról és a kirúgásról szól!
Ron, most látom, mit írnak Jayről.
Várj, mit?
Mit írnak Jayről?
Lois?
Miért vagyok itt, Tökös? Ki mondta le?
Senki. Téged akartalak meghívni.
Igen.
Évek óta először hív meg egy nagy bulira.
A '90-es években megfenyegették miattam a Globe után.
Ez nem igaz.
Jay apja akkor volt a legsármosabb. Susan Sarandon belém szeretett.
Örülök, hogy itt vagy.
Videót küldött egy szüleihez visszavitt kiselefántról.
- Örültek neki? - Ez volt a lényeg.
Aranyos volt. Kedves dolog.
Ezt meg miért kapom?
Csak úgy. Ajándék.
Egy pulóver van benne!
Szép.
Szép!
Tényleg pulóver. Ráadásul kasmír.
Legyen a tiéd!
- Túl finom anyag az apádnak. - Nem, neked vettem.
Tartsd meg!
Hol van az unokám?
Ron azt mondta, itt lesz.
A saját útját járja. Ez az a kor. Emlékszel 18 éves korodra.
Meg a zselére. „A fényes séró mindig siker.”
Mr. Kelly padre?
Ön is művész, mint a fia?
Művész? Nem.
Melós voltam.
A John Deere-nek dolgoztam 35 éven át.
Aztán a seggfejektől csak szar nyugdíjat és egy töltőtollat kaptam.
Se díj, se sajttorta az apádnak.
Hajtott, hogy a fia valóra váltsa az álmait.
Ez tetszik. Tetszik, ahogy megfogalmazta.
Igen, annak idején azt hittem, ha felnő, szívesen megiszom vele egy sört.
Nem ilyen beaujolais-t.
Kemény fickókat játszottam, hogy ne kelljen annak lennem.
Minden akciófilm baromság. Kamu az egész.
Mindig is tudta, hogy Jay sztár lesz?
Nos, ötéves koráig alig szólalt meg.
Aztán egy reggel felkelt, lejött reggelizni,
és vicces déli kiejtéssel kezdett beszélni.
Ráadásul ügyetlenül mozgott hozzá.
Az anyja azt hitte, megbolondult,
de azt mondtam, nem, Celia, egy karaktert alakít.
Mark bácsikámat utánoztam.
Folyton azt mondtad, „valóban”.
Az volt Mark bácsi szavajárása.
„Jó gyerök vagy. Valóba’.”
- Az is voltam. - Megszakadtam tőle.
Sosem láttalak annyira nevetni. Anyát sem.
Mindig olyan szomorú volt, amikor ivott.
- Hol van Mark bácsi? - Börtönben, csalásért.
- Valóba’? - Valóba’.
Ez...
Bocsánat ezért,
de tele van veled az internet.
Van egy videó.
- A telefonodon? - Mindenkién.
- Drámai összecsapás. - Egy másik férfival.
„Jay Kelly színész igazi hőssé vált,
amikor elfogott egy bűnözőt
igazi drámai, filmre kívánkozó módon.”
Hogy futsz az elegáns mokaszinodban!
Fuss, Jay! Fuss!
„Nem volt instruálás, amikor Jay Kelly leugrott a vonatról.”
Elítélem az erőszakot. Nem léptünk túl a verekedésen?
Meg kellett védenie magát.
Azt írják, a férfi őrült tolvaj volt, spandexbe öltözött eszelős.
Nem volt őrült, csak...
- Talán szexuális fenyegetés volt. - Nem!
Nem, nem az volt.
Végre felkötötted a gatyád, Tökös?
Ideje elvenni az igazi, élő hősünket
az igazi, élő buliba!
Tudják, mire emlékeztet ez a vidék?
Bakersfieldre Kaliforniában. Gyönyörű hely.
De ott mindenki munkanélküli. Nagyon szomorú.
Sok jó üzletet kötöttem ott.
Kurva élet!
Ott van!
Itt van.
Jay Kelly, milyen jóképű!
A szögletes Superman-állkapcsával.
- Hol voltál? - A bulin volt a találkozó.
Nem, a vacsoránál, és a buli utána jön.
Azt mondtad, vacsorázni mész, jöjjek a bulira.
Azt mondtad, hagyjak tiramisut.
- Milyen volt a tiramisu? - Sajttorta volt.
- Láttad a videót? - A barátaink vették fel a vonatról.
- Szép, gratulálok! - Hősnek neveznek. Kínos.
Hős vagy, pupák.
A másik sztoriban a gonosz lennék, nem a hős.
Figyelj! Gyere ide! Hallgasd meg ezt!
- Hova mész? - Gyere!
Halló!
Alan, itt Ron és Jay. Bocs a buli zaja miatt.
- Mondd el Jaynek! - El van intézve, Jay.
- Mi van elintézve? - Timothy, a per, az orr.
Minden.
Megoldva.
Volt egy függőben levő drogvád a '90-es évekből, ami tönkretenné.
- Vége? - Ennyi volt. Szabad vagy, Jay.
Túl fiatal az apukájának.
Köszönöm szépen!
Ön pedig túl fiatal fiatalnak.
- Bocsánatot akarok kérni. - Timothytól?
Ki van zárva, Jay.
- A barátom. - Már nem.
Azt tanácsolom, engedd el.
- Igen? - Igen.
Lezárva. Többet nem hallasz róla.
Élvezd a díjat, Jay! Megérdemelted.
Whiskyt és bolognai spagettit akarok!
Akkor spaghetti alla bolognesét eszünk. Indulás!
- Köszönöm, Alan. - Ne nekem köszönd! Ron érdeme.
Keményen harcolt érted.
Kösz, Alan.
Kitalálhattok bármilyen sztorit, de mi ketten tudjuk, ki vagyok.
Tudod, ki vagyok, Ron?
- Ki vagyok? - Nézz magadra! Te vagy az amerikai álom.
Az utolsó régi filmsztár...
- Itt vagyok lent! - Fent vagy és lent.
Itt vagy. Csodálatos. Annyi mindent elértünk együtt.
Csak rosszabbá teszi minden szavad.
Abbahagyhatod a menekülést. Ideje visszamenni dolgozni.
Megyek táncolni.
A híres Ron! Később? Később.
Hétfőn kezded a forgatást,
és a szavamat adtam, hogy ott leszel.
Add a szerepem Ben Alcocknak!
Figyelj csak! Gyere ide!
Tudod, mit csináltam végig, hogy megkapd?
Te persze te vagy,
de én szívtam cracket a Louis fivérek tequilabárjában Bushwickben.
Nem crack volt.
Nem tudom, mi volt, de elszívtam.
Három órán át féltem, hogy lenyelem a nyelvem.
- De megkaptad a melót. - Ők kértek fel rá.
A szerepet egy 35 éves férfinak írták.
Kellett némi győzködés.
És újra megtenném, mert varázslat, amit művelsz.
Csak egy színész vagyok, Ron. Színész, aki híres lett.
Neked ez semmit sem jelent? Mert nekem fontos.
Add Bennek a díjat! Megyek táncolni.
Nem értem.
Szerintem jó társ voltam, jó barát. Szerettelek.
- Én is téged. - De barátok vagyunk?
- Persze. - Akkor légy a barátom!
És menjünk vissza dolgozni!
Mert te vagy Jay Kelly, de én is Jay Kelly vagyok.
Együtt értük el. Ezt egyszer mondtad is.
Elfelejtetted.
Táncolok.
Ha kibaszol magaddal, velem is kibaszol, érted?
Táncolok.
Nem tudod, hogy viselkedj barátként!
Az a barátom vagy, aki leveszi a bevételem 15%-át.
Ha holnap nem leszel a gépen...
Táncolok.
Bárcsak az lennél, akinek hittelek!
Cocker spániel vagyok, aki a Serengetiben táncol.
Jay!
- Alba, maga egy angyal. - Jay!
- Táncoljunk! - Jöjjön! Az apja rosszul van.
Az étteremben van. Jöjjön!
Azt hiszem, túl sokat ivott.
Spagettit evett és jógázott, és elvesztette az egyensúlyát.
- Hol van? - A konyhában az orvossal.
Apa?
Jól vagy, Tökös?
Megszédültem.
- Ez ott vér? - Nem, az a bolognai.
Jól van.
Túl sok volt a bor.
Pihennie kell.
Figyelj...
Túl erős itt a fény.
Tehetek valamit?
Bárcsak itt lett volna Daisy!
Emlékszel 18 éves korodra.
Ezt már mondtad. Azt válaszoltam, emlékszem a zselére.
Igen. Bocs.
- Haza akarok menni. - Aludj egy kicsit!
Nem, hazamegyek, most.
- Maradj, nézd meg Olaszországot! - Láttam.
Audrey vett jegyet a nyolcas pisai gépre.
Haragszol rám?
Nem.
Szeretném, ha jól éreznéd magad, és maradnál holnapig.
Sosem vagyunk együtt.
Megjött a taxi.
Maradj a díjátadóra!
Ne már, apa! Kérlek, maradj!
- Hol van a táskám? - A taxiban.
Nagyon örültem.
Viszlát, Alba!
Várj!
- Kösz a bulit, Tökös. - Apa, ne már!
Várj már!
Apa!
Ez Jay Kelly?
Helló!
- Jól vagy? - Igen, szia!
Megtisztelő veled díjat kapni.
- Kösz, Ben. - Szia!
- Melanie-t ismered. - Igen.
A lányaim, Seraphina, Lily és Bridget, a fiaim, Cassian és Cole...
Ott van Arlo, a klán legújabb tagja.
Itt van Nana és Nono, Terry és Ernie, a sógorom, Spike.
A rajongód vagyok.
Az asszisztensem, Pam. Bocs a karavánért.
Bocs, hogy nincs kit bemutatnom.
Csak Olaszországban kap díjat két középkorú fehér férfi.
Most komolyan, manapság?
Ronnak lehetünk hálásak, igaz?
Igen. Ez kínos, de Ronnal elváltak az útjaink.
- Mikor? - Pár órája.
Szörnyen érzem magam. Szeretem,
de úgy éreztem, az viseli a gondomat,
akinek a gondját kellene viselni.
Folyton a gyerekeivel jön, a gyulladt lábukkal
vagy Loisszal, akármivel.
Jó srác, de fiatalabb, éhesebb menedzser kell.
- Vagy idősebb és nagyobb hatalmú. - Igen.
És folyton ment vele ez a pszichodinamikus izé.
Túlságosan hasonlít az apámra.
- Vagy az akar lenni. - Igen.
Folyton emlékeztetem magam, hogy nem családtagok.
- Vagy barátok. - Nem!
Mindenből 15%-ot adunk nekik, és még barátként is bánjunk velük.
- Egy barát nem húz le 15%-kal. - Nem.
- Hallottunk a bátorságodról. - Igen, szép volt, amigo!
- Igen. - Jay Kellyt elnöknek!
Komolyan. Elindulnál a választáson?
Nem, csak...
Megbocsátanátok egy percre?
Igazából, ha van felesleges jegyed, jól jönne pár a családnak.
Az összes a tiéd lehet.
Kösz. Az adósod vagyok.
Egyet mégis hagyjatok!
Igen, persze.
Nyeregbe! Indulás!
- Halló? - Szia, Jess, apa vagyok.
- Szia! - Nem hívlak rosszkor?
- Mi újság? - Hát, Olaszországban vagyok.
- Olvastam a hőstettedről. - Az csak egy hír. Nem igaz.
- Hát, megint átverted őket. - Igen.
- Miért hívtál fel? - Figyelj!
Bánt, ami az utolsó találkozásunkon történt.
Bocsánatot kérek.
Egyszerűen nem bírtam a fickót. Még jársz hozzá?
Igen.
Meg akarlak hallgatni, szóval ha ez kell hozzá, akkor...
Figyelj, életműdíjat kapok Toszkánában. Szeretném, ha eljönnél.
- Mióta érdekel az ilyesmi? - Hát...
Jó kérdés. Én...
Tényleg csináltam pár filmet.
Szóval azt gondolod, ha ott leszek megünnepelni a karriered,
a zsenialitásod miatt megbocsátok?
- Nem. - Talán igen, Jay.
Talán igen.
Harmincöt év volt az életemből.
- Harmincnégy vagyok. - Szeretném, ha ott lennél velem.
Ha látnád, mit tettem le az asztalra. Ha velem ünnepelnél. Csak jelent valamit.
És ha nem?
Nagyon jó apád lehettem volna, Jess.
Tudod, akartam is.
Csak a viták anyáddal, a távolság,
és nem úgy csináltam, ahogy elterveztem.
- Egyszerűen... - Légy őszinte, Jay!
Ne próbáld megindokolni magadnak, ne védekezni próbálj!
Hagyd abba!
Fiatal voltam, nagyon akartam valamit,
és féltem, ha nem koncentrálok rá maximálisan, nem lesz meg.
Ebben igazam is volt.
Csak így sikerülhetett.
De ezért azt választottam...
helyetted.
De csak átmeneti lett volna.
Csak...
amíg el nem érem, amit akarok.
De aztán meg kellett tartanom.
A tízéves énem most bemutat neked.
És a mostani?
Nem kell aggódnod miattam, apa.
Jól megvagyok. Imádom a munkámat, vannak barátaim.
Jó életem lesz, csak nem leszel a része.
És te is rendben vagy, tudod?
Jó filmsztár vagy. Sok embert teszel boldoggá.
Azt hiszem, feladom a színészetet.
Írj alá egy fotót Theo tanárának! Nagy rajongód.
Mi? Oké. Jess, nagyon sokat jelentene nekem...
- Helennek. - Mi?
- Így hívják. Helen. - Oké, Helen.
- Sajnálom. - Kérlek...
Theo hív. Remélem, jó lesz a gála.
Szia, Jay!
Jess!
A híres Ron!
Láttad Jay Kellyt?
Tegnap este óta nem.
Később beszélünk.
A gála ötkor lesz. Pontban ötkor!
Grazie!
ÚTLEVÉL
Ron!
Várj! Ron!
- Húzódjon le! Álljon meg! - Oké.
Jól vagy?
Fújd ki magad!
Semmi baj.
Figyelj, sajnálom, hogy...
Bocsánatot kérek.
Hát, ez jólesik.
De elgondolkodtattál.
Egész éjjel fent voltam, Loisszal beszélgettem.
Azt hiszem, igazad van.
Eljön a pont, amikor át kell értékelni a dolgokat.
Szeretlek. Őszintén mondom.
Nagyra értékelem a bocsánatkérést.
De...
Nem dolgozhatok tovább veled.
Nem tesz jót nekem.
Az olaszok már keresnek, pár óra múlva kezdődik a gála.
El kell érnem a gépet, de próbálj ott lenni, jó?
Ha már eljöttél egész idáig.
Ron?
Gyere el velem a gálára! A barátomként.
Úgy értem...
Ezt együtt értük el.
Neked kell leginkább ott lenned.
Egyedül én vagyok itt.
ALKOHOLOS FILC
GRATULÁLOK A NAGY NAPODON, APA!!!
Nézd, ki van itt!
Eljöttek.
Ez nagyszerű.
AZ EPERFA-DÍJAT KAPJA JAY KELLY
Nos, helló!
Ez meg ki a fene?
Kezdődik.
Családos embernek tartom magam, és mind azok vagyunk, ha tetszik, ha nem.
Egy család vagyunk.
De ez mindegy, mert két kurva másodperc múlva meghalnak!
Ugye nem hitted komolyan, hogy kihagyom?
Szólva, megteszed, amitől kurvára félsz, és utána a bátorságod is megjön.
Nem hagyom cserben, uram.
Akkor mi lesz?
Igen vagy nem?
Ezt nevezem igazi show-nak!
Itt állok előtted...
meztelenül.
Még nincs vége, apa.
Jön a Kelly és Kelly show!
A főszerepben Kelly!
És Kelly!
És most jöjjön Daisy Genevieve Kelly híres bukfence!
- És Jessica... - Apa! Még nincs vége!
...Hilary Kelly bemutatja még híresebb cigánykerekét.
És most egy kis varázslat. Apa! Még nincs vége.
- Most mit csináljunk? - Kelly!
- És most... - Várj, apa! Lemaradsz róla!
Daisy... Apa, lemaradsz róla!
Most pedig Daisy egész Hollywoodban híres charlestonja.
Jól van, ennyi.
És Jessica Kalifornia-szerte híres sztepptánca!
Kelly!
Bocs.
- Kelly és Kelly! - Nem, Kelly és Kelly.
- Nem, Kelly és Kelly.
- Kelly és Kelly.
A színpad teli, büdi Kelly.
Lehetne még egyszer?
Szeretnék még egyet.
VÉGE
A feliratot fordította: Vass András