DRAGOSTEA DE ALĂTURI
Așteaptă, copile! O să-l fac frumos pentru tine.
Ce mă fac acum?
Nicio grijă. O să dispară până te trezești mâine.
Și dacă nu dispare?
Atunci…
Răspund pentru tine.
Eu, Bae Seok-ryu, răspund pentru tine, Choi Seung-hyo.
Promit.
Jur.
Bine. Bravo!
EPISODUL 12 DRAGOSTE DE ADOLESCENȚI
Bine. Hai să mâncăm!
Nu mai voiam lapte cu banane. De ce ai luat?
Aia a fost atunci, asta e acum.
Poftim?
Cum adică „aia”? Ce vrei să spui cu „aia a fost atunci”?
Tu ce crezi? „Aia” și atât.
Cuvântul „aia” e un pronume demonstrativ.
Da, știu. Asta e „aia”.
Dar voiam să spun că…
Doamne!
Cuvântul ăsta își pierde sensul.
Hei!
Ce e?
Ce suntem acum?
Habar n-am.
O relație după un sărut.
Hei!
Sărutul ăla…
Poți să nu spui cuvântul ăsta așa de brusc?
Eu nu sărut prietene.
Am zis să încetezi!
Nu ne sărutăm acum. A trecut.
Nu, adică…
Nu mai spune cuvântul ăsta!
- Ce cuvânt? Sărut? - Încetează!
Nici eu nu fac asta cu prietenii.
Atunci, am stabilit.
Nu mai suntem prieteni.
Cum se poate sfârși o prietenie de 30 de ani așa, pur și simplu?
A fost cel mai greu lucru din viața mea.
Mai ușor câștigam o medalie olimpică.
Seung-hyo! Seok-ryu!
- Dle Yoon. - Ce? V-ați întâlnit deja?
Îl căutam disperați.
Credeam că îți datorează bani sau așa ceva.
- Serios? - Da.
Dle Yoon! Când m-am purtat așa?
- Ai… - Doamne!
Atunci, de ce ai venit aici?
De ce ai venit tocmai de la Seul ca să îl vezi?
- Păi… - Hei!
- Stai! - M-ai speriat.
Chiar credeți că am venit aici pentru el?
Am venit aici și eram prin zonă, așa că am zis să îl sun.
Am înțeles.
Bun, și de ce ai venit?
Am venit aici, pur și simplu!
Am venit aici, așa că l-am sunat.
Bine, super.
Dar distanța e măricică. Ce te aduce pe aici?
E ceva personal!
E ceva personal, ce-i cu atâtea întrebări?
- Nu credeam că e așa. - Ce faci, plângi?
Am greșit cu ceva?
- Parcă m-a certat. - E supărată?
Uitați ce cred eu.
Dacă ești pasionat de gătit,
trebuie să încerci mâncarea din provincia Gangwon,
care accentuează gustul original al ingredientelor.
Deci ai venit până aici ca să mănânci?
Vezi? Știam eu că n-o să mă crezi,
așa că nu voiam să-ți spun.
E adevărat.
Gajami sikhae ăsta e foarte bun. Serios.
Gajami sikhae? Ce?
Sikhye cu pește? Nu!
E și roșu. Nu pot mânca picant.
- Nu e ce crezi. - Ce?
Sună ca sikhye, dar nu e băutura.
- Se scrie altfel. - Da?
- E plătică. - Bine.
Se fermentează cu orez și sare.
- Așa se face preparatul. - Fermentată?
Râde de tine. Îi place mâncarea cu pește fermentat.
Ce?
Te pricepi la mâncare!
N-aș spune că mă pricep.
A marcat peste 100 de restaurante pe harta Greip.
Ba nu, ieri erau 328.
Mi le trimiți și mie?
În niciun caz!
Le las moștenire gemenilor mei.
- Te rog! - Dar…
Ne-ai ajutat mult.
Așa că ți le dau pe toate.
Mulțumesc! Fac eu cinste cu masa.
Mulțumim! Să mâncăm!
Sigur îți e foame. Mănâncă asta!
Mie.
Îți plac crabii marinați, nu?
- Mănâncă asta! - Îmi plac?
Nu? Dar lui Na-yun? Ce-ți place?
Tu. Îmi placi tu.
Bine, poți mânca ce vrei.
Vreau să mănânc asta. Arată bine.
Mănâncă!
Bine.
Gajami sikhae are o consistență bună.
Aș putea s-o înfulec pe toată.
- Mănâncă! - Bine.
Da?
Pot să intru?
Desigur.
Chiar nu e nicio problemă dacă stau aici?
Serios, pot să caut un alt loc.
Sunt multe camere goale.
Uite.
Am zis că-ți mai trebuie haine.
Da, mersi.
Împrumut cam multe haine în ultimul timp.
Baia e la capătul holului, dacă vrei să te speli.
Bine.
Sunt insecte?
- Nu. - Bine.
- Nu pleci? - Poftim?
Nu pleci?
- O clipă… - Seung-hyo!
Seung-hyo, unde ești?
Du-te! Te caută.
Sigur vrei să plec?
Poftim?
Și mai devreme, și acum.
De ce te uiți urât la mine?
Ce tot zici?
Privirea mea e foarte blândă acum.
Ar trebui să te uiți în oglindă.
Stai puțin.
Ești geloasă?
Nu fi ridicol! Hai, pleacă mai repede!
Nu mai râde! Du-te!
Bine, plec. De ce mă împingi?
Du-te!
Seung-hyo.
Ce e?
Soția mea nu e aici, nu pot dormi.
- Dormi? - Nu.
Vrei să ieșim puțin?
În 10 minute. La copac.
E târziu. De ce nu dormi?
Dar tu?
Citeam.
Mokminsimseo? Cartea scrisă de Jeong Yak-yong?
Da.
Cine mai citește cărți de-astea acum?
Eu.
E un clasic care a rezistat în timp.
Te învață integritate, responsabilitate și cum să fii un exemplu.
Îți spune cum să trăiești.
În cartea asta găsești lămuriri despre viață.
Bine, gata, nu te agita!
M-am agitat?
Mi s-a părut că nu cunoști valoarea cărții ăsteia.
Apropo, e foarte frumos aici.
Păcat că stau doar o zi.
Poți să mai vii.
Mă întorc cu tine mâine.
Și munca ta?
Am terminat mai devreme.
Voiam să plec poimâine, dar pot pleca mai devreme cu o zi.
Să mergem împreună.
Cum? Ai venit cu mașina.
Trebuie să-i duc mașina lui Mo-eum.
Pentru mașina mea…
- Închiriez un șofer. - Ești nebun?
Știi cât de scump ar fi?
Da, și mie mi se pare exagerat.
Dar m-am gândit bine,
și timpul cu tine e mai prețios.
Fii serios! Îți bați joc de mine.
Îți place de mine atât de mult?
- Da. - Am înțeles.
Cât de mult mă placi?
Nu m-am săturat de tine nici după 30 de ani împreună.
Cam exagerezi aici.
Scade măcar timpul cât am stat despărțiți!
Dar n-a existat.
Am fost mereu cu tine.
Uite.
Când aveam opt ani,
m-ai stropit cu vopsea.
Când aveam șapte ani,
mi-ai pus abțibilduri cu tatuaje pe față în timp ce dormeam.
Când aveam șase ani,
mi-ai dat bomboane magice
care mi-au făcut buzele mov, ca să râzi de mine.
Și, când aveam cinci ani, ți-am pus gumă în păr.
Doamne!
Cum poți să mă mai placi după ce-ai îndurat atâtea?
Vezi?
Ți-am spus eu că sunt femeia fatală.
- Dă-te de pe mine! - Nu.
Ai zis că am fost mereu împreună așa.
Îmi e puțin somn acum.
Da?
Da.
Poate din cauză că am condus mult.
Dar să nu iasă cineva să ne vadă.
Dra Jung Mo-eum?
Da.
SALĂ DE INTERVIURI
INTERVIU PENTRU POSTUL DE PARAMEDIC LA STAȚIA DE CERCETARE DE LA POLUL SUD
Dră Jung Mo-eum.
Aveți un scor TOEIC mare și permis de ambarcațiuni de agrement.
Sunteți și paramedic autorizat de nivel 1.
Sunteți foarte bine pregătită.
Da, dle. M-am străduit să excelez în managementul prevenirii incendiilor,
dar și să-mi îndeplinesc datoria pe teren.
De ce vreți în Antarctica?
Să fiu sinceră, visul meu a fost să devin Superman când eram mică.
Apoi am vrut să fiu Omul Păianjen.
Am văzut că nu se poate, și am devenit pompier.
Și sunt foarte mulțumită de meseria mea.
Pentru că tot pot să ajut oamenii.
Da, cred că aveți dreptate.
Vreau să merg în Antarctica, să văd locuri necunoscute
și să susțin pacea mondială.
MINISTERUL DE EXTERNE
Mulțumesc că mi-ai spus despre Hye-suk data trecută.
Mă bucur că e bine.
Dar…
aici se oprește recunoștința mea în ceea ce o privește.
- Poftim? - Seo Hye-suk e soția mea.
E femeia mea.
Știu asta.
Un motiv în plus să nu te porți așa.
Nu mai încerca să o seduci!
Cred că e o neînțelegere.
Am auzit că porecla ta e Alain Delon.
De ce aduci vorba de asta?
- Da, arăți bine. - Scuze, dle Choi.
Dar ce simt pentru ea nu se va schimba.
Și asta pentru că…
o iubesc pe Hye-suk!
Dragul meu…
Ce se întâmplă?
Ce faci aici?
Păi…
Eu și Hye-suk suntem doar prieteni.
Tocmai ți-a spus „dragul meu”!
Ce fel de prieteni își spun așa?
- Suntem apropiați. - Chiar suntem doar prieteni.
N-am avut niciodată sentimente pentru ea.
De-aia e atât de ridicol!
E o femeie foarte frumoasă și inteligentă.
Cum să nu te îndrăgostești de ea?
Ești un robot?
Sunt gay.
- Doamne! - Poftim?
Îmi plac bărbații.
Ești o femeie atât de frumoasă și inteligentă!
Încetează! Doamne!
Îmi pare rău. Mi-e atât de rușine!
Să nu-ți pară rău.
A fost drăguț, de fapt.
Își declară dragostea pentru tine cu încredere.
Of, ce prostuț!
După ce am văzut asta, te invidiez.
De ce mă invidiezi?
Am îmbătrânit și eu.
Ar trebui să fiu și eu mai curajos.
Te voi susține în orice ai alege să faci.
Știi asta, nu?
Știu. Mereu, întotdeauna.
M-ai făcut de râs.
- Mergi în spatele meu! - Bine.
Cum ai putut…
- Cum ai putut să te-ndoiești de mine? - Nu de tine. Nemernicul…
Mi-a fost frică să nu aibă intenții rele.
Oricare ar fi fost motivul, îmi pare rău.
Incredibil!
De ce nu mi-ai spus mai devreme? Nu aș fi înțeles greșit.
Prietenul meu mi-a încredințat secretul. Cum puteam să îți spun?
Ce greu trebuie să-i fi fost în societatea asta rigidă!
Ce tare! Ești foarte tare!
Doamne!
- Ce faci? Hai să mergem! - Vin!
Doamne, ce rușine îmi e!
A fost foarte jenant.
Doamne! Ce crezi că faci?
INTRODUCEȚI NUMELE, ADRESA, TELEFONUL
COMANDA E PROCESATĂ DUPĂ PLATĂ
Da! Am reușit!
M-ai speriat! De ce țipi?
Mamă, ești gata?
Da, mâncarea e gata. Servește-te!
Nu, nu mâncarea. Ești gata pentru o viață bună?
- Știi banii împrumutați? - Da?
O să-i înmulțesc cu o sută. Cu o mie!
Ești influent acum?
Nu, nu influent. Influencer.
Așa, da, influencer.
Nu, stai. O să fiu mortal, ca un virus.
Și o să devin și mai contagios.
Măcar să mi-i înapoiezi.
Mamă, ai încredere în fiul tău! Acum chiar e pe bune.
Și nu mai purta chestii de-astea!
- S-o aruncăm. - Hei!
De ce să arunc o geantă bună?
Mamă, nu merge așa.
Alege-ți o geantă.
O s-o cumpăr în curând.
Chiar dacă aș avea-o, n-am unde să mă duc cu ea.
Vreau doar să reușești.
Atât.
Pa!
Mamă, du-te la mall! Bine?
Alege una!
- In-suk, mănâncă asta întâi! - Bine.
- Hei! - Ce e?
Cât mai costă o geantă de firmă?
- Prețurile variază mult. - Da.
Cel puțin două sau trei milioane de woni.
Doamne! E ridicol!
Cu banii ăștia poți să cumperi 30 kg de Hanwoo!
Doamne, ce scump!
De ce întrebi din senin?
Îți cumpără Geun-sik una?
Mai repede mă reîncarnez decât să mă aștept la așa ceva de la el.
Nu, Dong-jin…
Nu contează. Altădată.
- Ce? - Nu, nu e nimic.
Doar că…
- Mi-suk. - Da?
Nu știu dacă să te întreb asta sau nu,
dar e vorba de Seok-ryu.
Ar vrea o întâlnire pe nevăzute?
Pe nevăzute?
De ce tot latră câinele?
Nu crezi că ai fost cam dură?
Adică?
Cum ai putut să conduci până acasă fără să te oprești?
Voiai să mergi la baie?
Nu e vorba de asta. Trebuia să fie o întâlnire.
Trebuia să fi mers cu mașina mea.
Trebuie să returnez mașina.
Trebuia să conducem separat.
- Seok-ryu! - Dar…
- Mamă. - Seung-hyo!
- Dnă Mi-suk. - De ce sunteți…
Mamă, suntem împreună pentru că…
Nu, tocmai voiam să te sun.
Vrei să mergi la o întâlnire pe nevăzute?
Pe nevăzute?
De ce ești tu cel surprins?
Vai, mamă! Nu fi ridicolă!
Jae-suk vrea să-ți facă cunoștință cu cineva.
Nu te oblig, dar pare de treabă.
Nu, nu poate.
Nu e în măsură să facă asta.
- Mamă! Să vorbim acasă! - Nu, acum!
Trebuie să-i spun repede.
Jae-suk vrea să i-l prezinte lui Mo-eum,
dar ea nu ascultă.
Eu?
Iată fata neascultătoare!
Răspunde-mi acum!
Ce?
Uau!
Eram ocupată cu mâncarea atunci, nu m-am uitat cum trebuie.
Doamne! Ce bonusuri bune aveți aici!
E și un scaun de masaj.
Da, ne dăm toată silința.
Bun.
Chiar și scaunul de masaj e altfel la o firmă de arhitectură.
E drăguț.
Bun. Hai să auzim raportul acum.
- Ce raport? - Haide!
Mașina mea s-a întors azi,
deci Seok-ryu n-a dormit acasă azi-noapte.
Voi doi…
sunteți împreună acum?
N-am dormit acasă azi-noapte,
dar cu siguranță nu e ceea ce crezi.
Da, am stat la cazarea noastră.
Am dormit separat, în camere separate.
Da, sigur. Să spunem că așa a fost.
Dar de ce nu-mi răspundeți la întrebare?
Ce?
Sunteți împreună?
Da, suntem.
În sfârșit! Era și timpul!
Mă simt ușurată.
Serios, oameni buni!
Parcă și corpul, și sufletul au primit un masaj!
Doamne, ce bine e!
De ce ești așa de fericită că suntem împreună?
Pentru că era să mor de frustrare.
Pun pariu că toți care v-au văzut cred la fel.
Oricum, știam eu că o să fiți împreună.
De unde știai ceva ce n-am știut nici noi?
Cuvintele au putere.
Seung-hyo și Seok-ryu sunt ca doi porumbei
Se pupă tot timpul
Se îndrăgostesc
Vă bat pe toți!
Apoi se căsătoresc
Apoi fac copii și îi plimbă în landou
Seung-hyo și Seok-ryu
Vino-ncoace!
Sunt ca doi porumbei
Hei, de ce mergeți mereu acasă împreună?
Suntem vecini.
Dar băieții și fetele nu se joacă împreună.
Seung-hyo și Seok-ryu sunt ca doi porumbei
Se pupă tot timpul
Nu e adevărat! E secundul meu!
Se îndrăgostesc
Apoi se căsătoresc
Apoi fac copii și îi plimbă în landou
Seung-hyo și Seok-ryu
Hei, Choisseung, dă-mi manualul tău de istorie.
Ce sunt eu, bibliotecă?
Ce-i cu voi doi?
- Sunteți împreună? - Nu.
Dacă l-aș vedea dezbrăcat, nu m-aș fâstâci.
Gândiți-vă că e un băiat.
Hei, voi doi!
Ați auzit același lucru iar și iar,
așa că, fie că vă plăceați sau nu, vă este înrădăcinat în subconștient.
Deci am fost o victimă a manipulării?
Paramedicii au puști cu aer comprimat?
- Vreau să-l împușc. - Ce?
Poate trebuia să fiu polițistă.
Nu, e bine așa.
Hei, dar faza e
că suntem trei în gașcă. De ce lumea ne-a pus pe noi doi împreună?
Pentru că el nu e de nasul meu.
Da, bine.
Nasul ei a fost întotdeauna deosebit.
Standardele ei de frumusețe diferă de ale noastre.
Așa e.
Apropo, arăți bine azi. De ce porți uniforma?
- Bună întrebare! - Păi…
Am avut un interviu azi.
Postul de la Polul Sud? Ți-au aprobat candidatura?
Normal!
Stai puțin.
Chiar o să pleci dacă treci?
Uau!
Înseamnă că o să vezi pinguini?
Pinguini, în fața ochilor?
Exact.
- Fă multe poze… - Nu.
În Antarctica, pinguinii sunt în pericol din cauza crizei climatice.
La fel și urșii polari.
Am ajuns acasă!
- Bună! - Mo-eum!
Yeon-du!
Ce faci?
Ce făceai, Yeon-du?
Ce-ai făcut toată ziua?
Am citit cărți împreună.
- Bine. - Și am eviscerat anșoa.
Chiar așa?
Mamă, ai pus-o pe Yeon-du să eviscereze anșoa?
Ești mama vitregă a Cenușăresei?
Pe bune?
Nu. Mi s-a părut distractiv, așa că am vrut să o ajut.
Serios?
Doamne! Crezi că mama ta ar profita de un copil?
Nu. Voiam doar să mă asigur.
Yeon-du.
O să iau anșoaul pregătit împreună
și-o să-l trag la tigaie frumos!
Bine, mulțumesc!
Sună bine!
Sună foarte bine!
Hei, dacă n-ai de gând să te măriți,
du-te undeva și adu-mi o fată ca Yeon-du.
Poftim?
Atât de mult îmi doresc nepoți! Bine?
Du-te să gătești anșoaul!
Jur…
Yeon-du, nu te plictisești să citești cărți toată ziua?
Nu știu.
Mai vrei să faci și altceva în afară de cititul cărților?
Mergem cu bicicleta?
Nu știu să merg.
Serios?
Atunci…
- Cu trotineta? - Nici cu aia nu știu să merg.
Nu-ți place să te joci afară?
Ba da, dar tata spune că e prea periculos afară.
Am înțeles.
E rândul tău!
Piatră, hârtie, foarfece, hai! Minus unu!
Oac, oac!
Piatră, hârtie, foarfece, hai! Minus unu!
- Yeon-du! - Oac!
Tată!
Yeon-du, mi-a fost tare dor de tine azi!
Și ție ți-a fost dor?
Păi…
Da, așa cred.
Mulțumesc. Îți sunt dator.
Nu, e în regulă. Mâine lucrezi?
- Da. - Am înțeles.
- Ia-ți liber! - Poftim?
Să ne întâlnim mâine la 10:00 aici.
Dar…
- Fără refuzuri! - Stai…
Fără întrebări!
Dar…
Și fără tricouri cu mlaștini!
- Yeon-du, ne vedem mâine! - Pe mâine!
- Oac! - Oac!
Hai, tată!
Hei, ăsta nu e copacul pe care ți l-am dat eu?
L-ai omorât și-ai luat altul?
Exact.
De unde știi?
E secretul originii lui.
A crescut mult. Tare!
Cum de a crescut atât de mult?
- Seok-ryu. - Da?
O să…
O să te duci la întâlnirea aceea?
Ai înnebunit? Inventez eu ceva și o refuz.
Nu merge așa. Hai să-i spunem că suntem împreună.
Ce?
Cine știe? S-ar putea întâmpla iar.
Să-i spunem și tatălui tău.
Le spunem și părinților noștri. Să avem și aprobarea lor.
Să spunem întregului cartier.
Nu putem.
- De ce nu? - Păi…
Suntem la început.
E cam mult să spunem tuturor.
E evident că o să fie haos.
E o problemă. Mamele noastre sunt prietene.
Și suntem foarte apropiați.
Și, ca să fiu sinceră, nu știm ce o să fie cu noi.
Să păstrăm secretul acum.
Bine. Dacă asta vrei…
Relația noastră să rămână un secret.
Strict secret.
Trebuie să fim atenți. Să nu afle nimeni.
N-o să afle nimeni.
S-a trezit?
Choisseung!
Bonjour, Seok-ryu!
- Dnă Hye-suk! - Bună!
Seung-hyo a plecat devreme azi la serviciu. E urgent?
Nu, nu e nimic.
Nu știam că ferestrele voastre sunt atât de apropiate.
Dacă vă împiedicați, vă pupați.
Cred că sunteți nedespărțiți.
Așa e.
De asta m-am cam săturat!
Cred că și Choisseung crede la fel.
Dar să nu vă certați și încercați să vă înțelegeți, bine?
Bine.
- Am ceva pe aragaz. - Duceți-vă!
Scuze. Ne vedem. Pa!
M-am speriat!
BAE SEOK-RYU
- Na-yun. - Da?
Ce-ai făcut?
Păi…
Știi că ce ai făcut e greșit, nu?
Da.
Te-am tot iertat
pentru că te consideram o fostă colegă simpatică.
Dar nu mai pot face asta.
Scuză-mă pentru ce am făcut.
Dar, Seung-hyo,
știi că te plac.
Credeam că e pe jumătate glumă.
Nu este așa. Vorbesc serios.
Atunci, trebuie să îți explic clar.
Îmi place de altcineva.
O cunosc?
Am găsit-o după un parcurs anevoios și îndelungat.
Nu vreau să fac nimic care s-o facă să se simtă stânjenită.
Scuze că n-am răspuns. Mergem la un film mai târziu?
Ce-i asta? Mă invită oficial la o întâlnire?
Sună bine!
Trebuie să mă spăl pe cap.
- Mo-eum! - Yeon-du!
Scumpa mea Yeon-du!
Ai dormit bine?
Ai visat prieteni extratereștri?
Nu, am visat altceva.
Ce?
E secret. Îți zic mai târziu.
Bine.
Ești foarte punctual.
Așa sunt reporterii.
Am venit fiindcă m-ai rugat, dar…
Nu trebuie să spun unde mergem, nu?
Haide!
Tată, ia lucrurile și vino după noi!
- Poftim? - Poftim?
- Noi nu ajutăm? - Mașina e acolo.
Dră Jung?
Îl fac eu.
Nu, e în regulă.
- Îl fac eu. - Tată!
- Tată? - Da?
Hai că poți, tată!
E fierbinte.
Încearcă și tu!
- Eu mănânc singură. - Bine.
- E bună? - Te pricepi la grătar!
Ce facem acum, Mo-eum?
În continuare o să…
Nu trage în Yeon-du!
Renunț!
Ești leoarcă.
Am împrumutat ăsta.
Dar nu avem electricitate. Cum îl folosim?
O clipă.
Uau!
Te usuc eu, Yeon-du.
Hai să-ți uscăm părul!
Ce ți-a plăcut cel mai mult?
Să mă joc cu pistoalele cu apă.
Și mie.
Gata.
Yeon-du!
O să-ți leg părul frumos mai târziu.
- Bine. - Și părul tău e ud.
Mă usuc singură.
Poftim?
Am înțeles! Da.
Am zis că poate ți-e frig.
Yeon-du, mergem acolo?
Unde?
Bună, Choisseung!
Bună!
Nici măcar nu te uiți la mine.
M-am uitat.
Ce faci de ești așa de ocupat?
Trebuie să renovez un cinematograf.
Mi-a venit o idee când am venit aici,
așa că o desenez, să nu uit.
Durează mult?
Nu, termin înainte să înceapă filmul.
Deci așa arată o schiță.
Da.
Vrei floricele? Mă duc să cumpăr.
Nu, mersi.
Pe bune? Atunci, cumpăr ceva de băut.
Bine.
Ce e? Mai vrei?
Scuze.
Ce să facem?
Au spus că analizează pozele și le aduc aici în 30 de minute.
- Mi-ja. - Bine, oprește-te!
O clipă.
Soarele apune deja.
Să mergem, să nu se facă târziu?
Nu.
Yeon-du tocmai a adormit. Să mai stăm 30 de minute.
Bine.
Cred că e grea. Dă-mi-o mie!
Yeon-du, hai să dormi pe pat.
Era în regulă.
Cum a fost în camping?
N-a fost rău, nu?
Așa e.
Nu m-am gândit niciodată,
dar lui Yeon-du i-a plăcut mult.
Yeon-du a zis că nu știe să meargă cu bicicleta.
Nici cu trotineta, nici cu rolele.
Din cauza accidentului, nu?
Nu a fost intenționat.
Doar că îmi fac multe griji.
Înțeleg ce simți.
Știu și că nu sunt în poziția de a-ți spune ce să faci.
Dar…
Dacă ascunzi un miracol așa,
n-o să fie niciodată un miracol.
Vreau ca Yeon-du să simtă vântul și să bată din picioare.
Uneori, o să cadă.
Așa aș vrea eu să crească.
Vreau să vadă și să audă toate lucrurile bune din lume.
Sper să absoarbă totul, ca un burete, și să crească sănătoasă.
N-ar fi un miracol adevărat?
Îmi pare rău pentru Yeon-du.
Ar fi fost frumos să fiu așa de curajos ca tine.
Uneori cred că ar fi frumos să fiu mama lui Yeon-du.
Fii serioasă! E cam mult, totuși.
Nu pot?
Știu că avansez foarte repede.
Parcă aș fi acum pe Andromeda, la peste 2,5 milioane de ani-lumină.
Dar…
asta simt acum.
Dră Jung…
Inima îmi bate tare când te văd.
Bate rapid, ca o tobă, de fiecare dată.
Te și visez.
Așa că mă întrebam…
Despre sărutul nostru…
Nu putem să anulăm înțelegerea?
Nu cred că a fost o greșeală.
Nu, nu putem. Niciodată.
Yeon-du nu poate fi fiica ta.
Acea zi a fost o greșeală.
Sigur asta a fost.
De ce?
Nu putem fi împreună.
De acum înainte, n-o mai las pe Yeon-du la tine.
Și aș fi recunoscător dacă n-ai mai sta cu ea.
- Dan-ho… - Trebuie să plecăm.
Yeon-du.
Trezește-te! Trebuie să mergem acasă.
Hai să dormim în mașină, bine?
Intră tu prima!
Ce? De ce?
Dacă dăm peste mama ta, ca data trecută?
Fii serios! Stăm împreună de ani întregi.
- N-o să suspecteze nimic. - Totuși…
Ca să păstrăm secretul, trebuie să avem grijă în cartier.
O să dau o tură pe stradă.
Bine.
De când a început să mă asculte?
Ridicol!
SPITALUL UNIVERSITAR JEONGHEON
Alzheimer…
- Nu este asta. - Serios?
- Da. - Serios?
Uită-te și tu, dacă nu mă crezi.
Hei, îl strici!
Nu e nimic în neregulă cu creierul ei.
Desigur,
va trebui să vedem dacă simptomele reapar.
Atunci, de ce tot uit lucruri?
E un fel de pierdere a memoriei pe termen scurt.
Am înțeles.
Ați avut vreun șoc sau ați fost stresată în ultimul timp?
Da.
Ar putea fi de la stres, atunci.
Din cauza anxietății crescute.
Dacă vă odihniți și aveți grijă de dvs., o să fie bine.
Mulțumesc.
Ce ușurată mă simt!
Ba nu, „ușurată” nu e suficient pentru a descrie ceea ce simt.
Am trăit un iad al emoțiilor în ultimele două săptămâni.
Ai spus că va fi bine,
dar eu m-am gândit la ce e mai rău.
Mă asculți?
Dragul meu!
Dragul meu, ce e?
Dragul meu, ce s-a întâmplat? Ce e?
Ce e? Dragul meu, nu plânge! Ce s-a întâmplat?
Am crezut că o să ți se întâmple ceva rău.
Abia am aflat adevărul
și am putut în sfârșit să exprim ce simt.
Dar mi-a fost teamă că e prea târziu.
Mi-a fost teamă că o să mă uiți.
Mi-a fost teamă că o să te pierd.
Dragul meu…
Nu pot trăi fără tine, Hye-suk!
Dumnezeule!
Jur!
Mă pui în situații jenante în ultimul timp.
Dar nici asta nu e așa de rău.
Dragul meu…
A spus că nu am Alzheimer!
Nu mai plânge, Gyeong-jong!
De ce nu ai spus lucrurile astea până acum?
Prostănacule!
Ne vedem data viitoare!
- Pa! - Pa!
- Alo? - Bună, Choisseung!
Am făcut neobiani azi la curs.
E foarte bun. Vrei să-ți aduc?
Am avut treabă pe teren, nu sunt la birou.
Vrei să vii diseară?
- Diseară? - Da.
Seung-hyo!
Trebuie să închid. Ne vedem mai târziu.
Seara?
Dacă e seară…
o să fie întuneric și n-o să mai fie nimeni acolo.
DETALIILE COMENZII
Ce? Am postat acum câteva zile, de ce doar zece comenzi?
La naiba!
Abdomenul meu nu era definit?
Trebuia să mă fi antrenat mai mult.
JAE-YEONG
Salut, Jae-yeong!
Ce? Plaja Haeundae?
Nu pot să merg acum…
Serios? Nu trebuie să plătesc?
Plătești tu?
Choisseung!
Am făcut multă mâncare bună…
pentru noi.
Sunteți toți aici.
A trecut ceva timp.
Bună!
Doamne! Ce frumos ați aranjat!
De ce ai adus atât de multă mâncare?
Cred că ai venit să-l feliciți pe Seung-hyo.
Să-l felicit?
Da. Să sărbătorim lansarea colaborării cu Fresco,
i-au luat interviu.
Cred că au publicat articolul.
- Arată-i-l! - Bine.
Mă uit la el de ceva timp.
Și poza a ieșit bine.
Voiam să plec, dar Myeong-u mi-a zis să rămân.
Nu te bucuri că ți-am zis? Poți să guști mâncarea.
Mă rog.
Mi-am terminat cafeaua, așa că plec.
Ce? Pleci fără să mănânci?
Am treabă.
- Pleci? - Da.
Chiar voiam să te felicit,
așa că mă bucur că am ocazia.
Felicitări că ai început să gătești!
Datorită sfatului tău. Mulțumesc.
Pentru că ai făcut kalguksu delicios.
A fost super azi. Am plecat.
Bine, drum bun spre casă!
- Mulțumesc. - Noapte bună!
Pa! Mersi! Bravo!
- Să ajungi cu bine. - Mersi.
Ar fi fost frumos dacă ar fi rămas.
Ți-am trimis mesaj, am zis că te sun mai târziu, că nu aveam cum în seara asta.
Am văzut acum.
De ce nu mi-ai zis de interviul cu Fresco?
Din cauza lui Tae-hui?
Au zis că nu durează mult, voiam să îți spun după aceea.
- Dar a ajuns să fie așa. - Ce?
Crezi că nu aș fi înțeles?
Nu e vorba de asta.
Îmi pare rău. Nu am scuze.
M-am bucurat să o văd după atâta timp.
E tot frumoasă.
Tae-hui n-a venit pentru că a vrut.
A insistat Myeong-u.
I-ai spus ei că suntem împreună?
Nu.
Mi-ai spus să nu spun nimănui.
Dar o fostă iubită
e altceva…
Bine.
Nici n-am avut timp să vorbim despre chestii personale.
A fost o întâlnire oficială.
Acum, că mă gândesc, sunteți ca doi actori de la Hollywood.
Eu nu aș putea lucra cu un fost iubit.
Gândește-te.
Chiar dacă te străduiești, sentimentele nu dispar.
Vă înțelegeați bine.
Acum totul a trecut.
Să nu mai vorbim de asta!
Ce-are? Oricum știu tot.
Când i-ai urat drum bun lui Tae-hui mai devreme,
vocea ta era serioasă.
- Era foarte gravă. - Ba nu.
Ba da. Îți făceai griji pentru ea.
De ce n-ai dus-o acasă?
Seok-ryu.
Cum te purtai cu ea când nu eram aici?
Erai matur și înțelegător cu ea?
Nu vreau să răspund.
Nu sunt obligat să îți spun lucrurile astea.
Ce-i cu mine?
Ce tupeu ai, Choi Seung-hyo!
Pleci acum?
Da. Unde te duci?
Pe muntele Seoraksan.
Merg în excursie cu tatăl tău și cu părinții lui Seok-ryu.
Am uitat să-ți spun.
Stați o noapte. De ce ai atâtea valize?
Nu. Chestia e că tatăl tău…
Ce-i cu toate astea?
Bandaje compresive și plasturi.
Glezna ta nu e vindecată complet.
Plasturi de acupunctură, în caz că te dor picioarele.
De ce nu iei și cârje și un scaun cu rotile?
Crezi că ar trebui?
Sun la spital.
Nu, dragul meu. Nu trebuie.
Vino-ncoace! Am întârziat. Să mergem! Doamne!
Deci așa e tata, de fapt.
Hai mai repede!
Nu mi-ai spălat pantalonii bine. Au intrat la apă!
- Trebuia să-i speli bine. - Dragul meu, sunt ai mei.
- Nu sunt ai mei? - Pe bune?
Văd acum, au dantelă.
Ți-am zis să-ți faci bagajul devreme!
Nu am maiouri! E o gaură neagră în sertar?
Nu găsesc nimic în casa asta.
Seok-ryu, tatăl tău e ca un melc.
- Un melc! - Așa vorbești cu soțul tău?
Mă faci melc?
Când plecați?
- Au trecut 30 de minute! - De ce-l cauți acum?
Plecăm mâine, dacă stăm după taică-tu!
Maioul meu. Ochelarii de soare!
- Caută-i! - Tată, sunt pe capul tău!
Uite-i!
Doamne! Și tu unde pleci?
Ce? Mă duc la Busan cu prietenii mei.
- Plecați fără mine? - Uite-l! Poftim!
Doamne, era chiar acolo! Cum de nu l-ai găsit?
- L-am prins. - Of!
- Să le luăm! - Unde se duce Dong-jin?
- La Busan, cu prietenii. - Așa, din senin?
Tată, nu ți le pune!
- Ba îmi trebuie. - Doamne!
- Să nu le porți la Seoraksan! - E împotriva modei!
Scuze! El a tot tras de timp.
Nu am așteptat mult.
Ai stat o grămadă în fața oglinzii, alegând eșarfe!
- „Asta sau asta?” - Hai!
- Bine! - Bine!
- Intrați! - Te rog.
Mersi, dragul meu.
- Uite. - Urcă, dragă!
Dragule?
Mașina e așa de elegantă și strălucitoare! Mereu am vrut să merg cu ea.
Uau!
N-ai mai mers cu mașina noastră?
- Nu. - Am înțeles.
ZONA DE SERVICII GANGNEUNG DAEGWALLYEONG
Aproape am ajuns?
- Da. - Draga mea!
- Apa e foarte rece. - Poftim, șterge-te.
Mersi. Apa era rece.
- Nu e apă caldă? - Nu.
Groaznic!
Draga mea! Astea au nuci întregi în ele!
Sunt ca gheața.
- E rece! Hei! - Hei!
- Nu ești deloc atentă! - Haide!
Cred că m-a stropit pe față. Uite.
- Geun-sik! - Vai!
- Apasă ușor! - Ai o batistă?
Batistă?
Da, dar mi-am suflat nasul. Are ceva?
Ce bădăran ești!
- Ce s-a întâmplat? - Vreau și eu.
Vrei și tu?
Uau! Hai să facem o poză aici!
Mi-suk, să facem poze singure.
- Singure? - Da.
Fă-mi o poză!
- O clipă. - Bine.
Dragul meu, fă-mi o poză cu ăsta.
- Fă-ți-o singură! - Nu, cu ursul!
Doamne!
- Cu ursul? - Da.
- Bine. - Dar…
Așa încape și ursul.
Nu, mai fă-mi câteva!
- Doamne! - Vremea e minunată.
E incredibil.
Doamne!
Să stau aici? Cum arăt?
E bine, draga mea.
Cine umblă cu așa ceva?
- E greu. - Doamne! Ce face?
Nu, e ciudat.
Doamne!
A înnebunit.
Ați înnebunit amândoi.
- E bine? - Arată conturul mandibulei!
- Mi-e jenă. - Doamne!
- Bun! - Ce-aveți?
- Bine! - Ce faceți?
- Super! - Dă-mi să văd.
- Eu urmez! - Nu, să ne uităm.
Dragul meu!
De când faci poze așa de bune?
Am învățat online cum să faci poze frumoase iubitei.
Îți plac?
Îmi plac mult. Bravo! Sunt minunate.
Prostule! Parcă sunt pitică.
Arată exact ca tine.
Gyeong-jong!
Poți să-mi faci și mie o poză?
- Da! - Picioarele să pară lungi.
Fă-ți singur!
- Mo-eum. - Da?
Poți să mă suni?
Bine.
Merge.
Merge foarte bine.
Nu scoate niciun sunet, credeam că s-a stricat.
SEOK-RYU
Intră!
- Dan-ho. - Dle Choi.
- Adică, dle Kang. - Seung-hyo.
Nu stabiliserăm să vorbim formal?
Așa e.
Ia loc!
- Mersi. - Desigur.
- Poți sta oriunde. - Da.
Scuze că te-am întrerupt, dacă aveai treabă.
Dl Yoon a spus că ești în birou și că pot intra.
Nu, nu-i nimic. Mă bucur că ai venit.
Ce te aduce pe aici?
Aș vrea să îți cer o favoare.
Am început să scriu articole despre experiențele mele.
În următorul articol vreau să descriu viața celor care lucrează în construcții.
Mă întrebam dacă poți să mă prezinți pe un șantier.
Desigur.
Avem câteva șantiere în lucru. O să sun și te anunț.
Mulțumesc.
Îți rămân dator.
Nu trebuie. M-ai ajutat mult.
M-ai ajutat și să îi prind pe hoții aceia.
- Și mi-ai dat sfaturi data trecută. - Da.
Și prietenul tău…
Pot să te întreb ce a mai făcut cu prietena prietenului tău?
Sunt de puțin timp împreună.
Felicitări!
Pentru prietenul tău, adică.
Felicitări. Da.
Ce este?
E ceva în neregulă?
Nu, doar că…
El spune că e dificil.
Dragostea e dificilă.
Cum a putut să-i ia partea lui Tae-hui în fața mea?
Nu cred că i-a luat partea.
Tu de partea cui ești?
Seung-hyo, ticălosul!
Și l-am întrebat cum era când erau împreună,
dar nu a vrut să răspundă.
A zis că nu e obligat să-mi spună.
Atunci, ce răspuns voiai să auzi?
- Cum adică? - Gândește-te.
Te-ai fi supărat dacă spunea că era bine cu ea.
Dacă spunea că era groaznic…
Ai vrea să fie un nesimțit care vorbește urât despre fostele iubite?
Nu.
Vezi? Așa că de ce să întrebi despre trecutul lui?
Îți faci rău singură.
Ai dreptate.
Știu și asta.
Atunci, ce e?
Sunt geloasă!
De acum încolo, o să fiu prietenă cu Seung-hyo.
Seok-ryu, răsfățato!
El te-a lăsat să-ți iei rămas-bun de la Hyeon-jun. Nu-i poți face asta.
Știu. Știu și asta.
Dar ce să fac dacă nu pot controla ce simt?
Are dreptate. Nu poți să controlezi sentimentele.
Bună ziua!
Mai era doar una.
Ia-o tu!
Nu, nu trebuie. Poți s-o iei tu.
Serios, e în regulă. Ia-o tu!
Nu, vreau s-o iei tu. Sunt sentimentele mele pentru tine.
Poftim?
Focul din inima mea
n-o să se stingă până nu se va fi consumat de tot.
Așa că… să o bei cu plăcere.
Nu cred că mai trebuie să beau asta.
Dar nu știu dacă pot.
Nu mai râde!
- Mă tachinezi? - Hei!
Dacă alea erau simptome ale demenței, toate am fi fost într-un azil acum.
A fost ceva grav. Serios.
Ți-am spus. Nu-mi aminteam nimic.
Hye-suk, eu am uitat ce am mâncat la prânz.
Ce am mâncat?
Pui dulce-picant. Am mâncat pui, ții minte?
- Pui dulce-picant. - Așa e!
- Pui! - Revino-ți, Mi-suk!
Era crocant și delicios!
Așa suntem acum.
Mă bucur că ești bine.
Da. Am învățat multe după ce am trecut prin asta.
Familie, prieteni.
Faptul că am pe cine să mă sprijin în viață
m-a liniștit foarte mult.
Și eu m-am gândit la asta
după ce am aflat despre Seok-ryu.
Voiam să cunoască pe cineva care e dispus
să îi accepte toată durerea.
O persoană generoasă, care s-o liniștească.
Și eu vreau o parteneră drăguță pentru Seung-hyo.
S-a simțit mult timp singur din cauza mea.
Să le prezentăm persoane potrivite, dacă găsim.
Așa să facem!
- Serios! - Serios!
- Serios, bine? - Da, serios!
- Caută la Ministerul de Externe! - Serios.
Bine.
Au plecat să cumpere alcool, dar de ce nu s-au întors?
Bună întrebare! Ce fac, îl distilează ei?
- S-au dus la karaoke? - Nebuni mai sunt!
Sunt nebuni. Geun-sik mi-a zis care e cântecul lui preferat.
Vorbea despre asta mai devreme.
- Unde e? - Nebunul!
- În beci! - În beci?
Mai repede!
Ce e asta?
Tae-hui și-a ținut cuvântul.
Să despachetăm!
Da. M-ai vândut pe un ceainic.
Seung-hyo, poate mă consideri un trădător, dar a meritat. Uite!
Fii atent!
Uau! Ce frumos e!
- Benedict Yoon? - Da?
- Așa de mult îți place? - Da, desigur.
O să îl las moștenire de familie.
Urmașul meu o să apară la Capodopere autentice cu ăsta.
O să fie 100 de miliarde de woni!
Să fac o poză, să-i arăt soției.
Ia și ăsta!
E al tău.
Vai! Al meu e mai mare.
La o nuntă tradițională,
mireasa și mirele beau vinul ritual
din jumătăți de dovleac scobit.
Acestea simbolizează faptul că sunt perechea perfectă.
Este cadoul meu pentru tine și pentru Seok-ryu.
Vă urez să fiți fericiți.
PRINȚESA
Plictisitor.
Hei!
Ce faci?
Ai ochi. Ce crezi că fac?
Mereu ai fost așa de bun?
Credeai că iubitul tău e insensibil?
Iubit, pe naiba. Ai înnebunit?
Stai…
Dacă nu sunt iubitul tău, atunci ce sunt?
Păi, ești. Dar…
Nu știu.
E ciudat să spun cuvântul ăsta.
Tot tu ai făcut și casa aia?
Da.
Nu te apropia! E rănit, e încă sensibil.
Cred că tu ești cea sensibilă.
De ce ai luat o pisică dacă ești alergică la ele?
Era rănit. Nu l-am putut abandona.
Ai zis că n-ai bani pentru snack-bar.
I-ai cheltuit la medic?
Da, îmi tremură mâinile de la sevrajul de ciocolată.
Dar ce să fac?
Unde să se ducă după ce se vindecă?
E cald. Nu atinge!
Sunt îngrijorată.
Ești sigur că faci bine?
Acoperișul trebuie să fie rezistent.
Vrei s-o faci tu?
Și pereții trebuie să fie rezistenți.
O să vină iarna imediat după vară.
O să faci diabet.
Am eu grijă de mine.
Uau!
- Bravo! - Hei!
Hei! De ce ai…
Haide!
Scuze!
CONSTRUIT DE CHOI SEUNG-HYO
O construiesc iar și ar.
Cred că pisicile care o folosesc sunt strămoșii acelei pisici.
- Au aceeași blană. - Serios?
- Da. - Vreau să văd.
Las-o baltă!
Iar o să faci alergie.
Nu-i așa că e o tragedie?
Îmi plac pisicile, dar nu le pot atinge.
Casa pisicii de atunci
a fost prima casă făcută de mine.
Am construit-o foarte prost.
Dar eram mândru de ea.
Am făcut cu mâinile mele o casă pentru o ființă.
Cred că…
de atunci am vrut să fiu arhitect.
Deci pisica a fost primul tău client.
Nu.
Tu ai fost.
Pentru tine a fost.
Îți făceai griji pentru pisică.
Am vrut să fii fericită.
Hai să mâncăm!
Hai!
Mor de foame.
De ce n-ai mâncat nimic până la ora asta?
Unde vrei să mergem?
La mine acasă.
Mama ta a făcut supă înainte să plece.
Ori asta, ori curry. Mănâncă!
Scuze pentru mai devreme.
Ce tot spui? Eu am provocat problema.
Îmi pare rău.
Nu, eu am fost prea dură.
Când v-am văzut împreună, m-am transformat într-o persoană meschină și josnică.
Dar am făcut lucruri și mai neplăcute.
Nu e grozav să vorbim despre relațiile noastre trecute.
Una e să nu știi, dar, când știi, e greu.
De aia e o regulă nescrisă.
De acum înainte nu o să îți mai ascund nimic.
N-o să mai interacționez așa cu ea.
Nu, n-o să mai permit.
Dar…
m-am bucurat să te văd geloasă.
- Ce? - Nu mult.
Doar puțin.
Totuși, să nu ne certăm.
A fost groaznic să mă cert cu tine.
Nu m-am putut concentra la muncă.
E prima dată pentru mine.
Da?
Da.
N-am vrut să fiu genul de om distrus de o relație.
N-am mai trăit așa ceva. Parcă nu eram eu.
E ceva normal.
De când te prefaci că ești cool?
Nu știu.
Știu un lucru sigur.
Mă faci să simt căldură-n piept.
Am împrumutat multe cărți de benzi desenate. Sunt în camera mea.
Să mâncăm repede și să le citim.
Da, sigur.
Ce faci?
De ce te uiți de parc-ar fi prima oară?
Nu, doar că…
Uite! Am împrumutat o serie întreagă pentru tine.
Ce e asta?
Ce crezi? E Prințesa. Preferata ta.
Păi… Uite-o! Pe asta o voiam.
Voiai cartea…
Prințesa?
Am spus la nimereală.
Poftim?
Să fiu sincer,
am fost acolo ca să te văd.
Ce?
După ce erai așa atunci,
de ce ești așa acum?
Ce am făcut?
Nu prea pari interesat de mine.
Eu?
Nu poți să mă privești în ochi și ai o atitudine indiferentă.
Mă tratezi mai rău decât înainte de a fi împreună.
Păi… Adică, pentru că…
Păi…
Eram foarte emoționat.
Pentru că eram emoționat.
Cum poți dormi într-un așa moment?
De ce sunt emoționat? Ce ciudat!
Deci așa arată o schiță.
Da.
Pe bune? Atunci, cumpăr ceva de băut.
Bine.
Am așteptat atât de mult!
Dar, când ești lângă mine…
nu mai gândesc și nu știu ce să fac.
Credeam că…
erai…
foarte calm.
Acum, că suntem împreună,
poate nu te mai atrag.
Asta am crezut.
Eram neliniștită și m-am enervat.
Nu e deloc așa.
E chiar opusul.
Îmi placi foarte mult.
Nu știu cum să mă port cu tine.
Hai să le ducem jos!
Nu vrei să le citim aici?
N-ar trebui să stăm aici.
De ce?
Îmi vin gânduri rele.
Ce gânduri rele?
Pe care n-ar trebui să le am.
Gânduri rele și grosolane.
Nesănătoase.
Îmi plăcea mâncarea nesănătoasă.
Bomboane, caramele și dalgona.
- Biscuiți, porumb prăjit, granita. - Da.
Dă-i drumul!
Poți avea gânduri rele.
Dar fapte rele?
Poți să faci și de-astea.
DRAGOSTE DE ADOLESCENȚI
DRAGOSTE ADEVĂRATĂ
Subtitrarea: Ligia Constantinescu