КОХАННЯ ПО СУСІДСТВУ
-Сокрю. -Слухай, зараз…
Спершу вислухай мене.
Я більше не зволікатиму.
Я сказав, що почекаю,
але це відмовка, яку я вигадав, щоб здатися уважним.
Я брехав собі.
Це я зі страху. Мені було страшно.
Отже…
Річ у тім…
Цього разу я скажу.
Коли я казав, що ти мене до сказу доводиш…
Коли я казав, що божеволію через тебе…
Я мав на увазі, що…
Ти…
мені подобаєшся.
Гаряче!
Агов!
З тобою все гаразд?
-Так, я в нормі. -Дай подивлюся.
Ні, я в порядку.
-Ти обпеклася. -Ні, все нормально.
Тепер будуть пухирі.
Треба обережніше!
Це ти зробив так, що я забула про обережність.
Я не знав, що вода кипить. Бо горів зсередини.
Тобто?
Не смикайся. Треба облити холодною водою.
А чому в тебе такі теплі руки?
Що?
Від мене завжди йде багато тепла.
-Поїдемо в лікарню? -Ще чого. Усе гаразд.
Ти й так попсувала собі руки. А якщо будуть ще й шрами?
Нічого страшного.
Тепер у мене буде таке щодня.
Оскільки я вирішила готувати,
буду обпікатися й різатися в роботі з водою, вогнем і олією.
Боже. І заборонити тобі не можу.
Хто ти, щоб казати мені, що робити?
Я просто хвилююся.
І чому ти хвилюєшся за мене?
Ти справді не знаєш?
З ранку до ночі,
з дитинства й дотепер…
Це моя доля й мій хрест. Кайдани, що скували мене.
Я думаю, чи поводишся ти, як порядна людина.
Хвилююся, чи не відлупцює тебе мама за сказану дурницю.
Е!
Ти стільки разів плакала після зустрічі з покидьками.
Що ще? Тебе постійно б'ють і штовхають.
Ти бампер на машині, чи що?
Це кухня. Тут повно гострих і тупих предметів, ясно?
Тому я боюся, що ти можеш постраждати.
Я думаю, чи не забуваєш ти поїсти.
І я сподіваюся…
що довкола тебе хороші люди.
Ось що я відчуваю.
Тому…
подумай про те,
що відчуваєш ти.
Я знаю, ти нещодавно розірвала стосунки.
Знаю, що ти спантеличена, бо він теж тут.
Тому я дам тобі трохи часу.
Я відповів тобі першим,
але ти можеш відповісти пізніше.
Ой, воно розлилося всюди.
Що ти варила?
Мав бути суп із фрикадельками.
Твій подарунок у шухляді тумбочки. Сподіваюся, тобі сподобається.
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ
Цей гарніший.
Професоре?
Ви казали, важливий день, тому пішли раніше.
Чому ви повернулися?
Я, мабуть, помилився.
Я думав, що все скінчено…
але, видно, ні.
Ви про роботу говорите?
Код синій.
-Невідкладна допомога, код синій. -Ходімо.
СЕРІЯ 8 ЙОГО ТАЄМНИЦЯ
Ти справді не збираєшся плавати?
Не любиш воду?
Чому?
Мені страшно.
І я не можу дихати.
Темно, і я відчуваю, наче щось тягне мене донизу.
У воді
ти чуєш ті ж самі звуки, що й тоді, коли затуляєш вуха ось так.
Тому не треба боятися.
Може, Синхьо й не знає,
але я запала на нього першою.
Це сталося, коли я була зовсім малою, і я поступово забула про це.
Дивно, але ті почуття
досі дуже сильні.
Але Синхьо —
це просто Синхьо.
От ти псих.
Я справді це зробив.
Я не занадто поспішив?
Не занадто перевантажив її?
Ні.
Якщо витяг ножа, то маєш щось порізати.
Ні, здається, я порізав те, що не треба було різати.
Ні.
Це було рішуче.
Це було добре. Я молодець.
Я ж не можу вагатися вічно.
Але це й усе, що я міг сказати?
Що вона доводить мене до сказу?
Я сам себе до сказу доведу.
Що я божеволію через неї?
Я справді божеволію. Психоз якийсь.
Як я зустрінуся з нею завтра?
Чорт забирай.
Трясця, я не витримую.
Ні, для неї це було не занадто.
Не було.
Це було занадто. Надто приголомшливо.
Чорт, як я зустрінуся з нею завтра?
Я не буду… Як можна не зустрічатися?
Трясця, я божеволію.
Вона зараз спить?
Вона не спить.
Це божевілля.
Але чому вона не спить?
Та боже. Чому вона не спить?
Це зводить мене з розуму.
Мабуть, я поспішив.
Думаю, так.
Чому вона не спить?
Боже, я з глузду з'їду.
Здуріти можна.
Я взагалі не спав.
Доброго ранку.
Ти добре спала?
Звісно, що так.
А от ти здаєшся трохи стомленим.
Не міг заснути?
Я був дуже зайнятий.
-Хочеш кави? -Ні, я сьогодні вип'ю чаю.
Подобається твій подарунок?
Я чекала, що ти помітиш.
Так, я в захваті.
Ти дуже добре знаєш, що мені подобається.
Тобі дуже личить.
Дякую. Я берегтиму його вічно.
Наступного разу я куплю тобі щось краще.
Ну ж бо. Ти ж обіцяв. Це по-справжньому.
Звісно.
Не можу дочекатися.
З поверненням.
Ти був у нічній зміні? У мами вчора був день народження.
Хіба?
Я був дуже зайнятий. Певно, забув.
-Вибач. -Нічого.
Дні народження є щороку. Нічого особливого.
-Уже пізно, але давайте поїмо… -Мені треба піти відпочити.
Я трохи втомився.
Боже, оце так мішки під очима.
Смерть із косою і то була б гарнішою за мене.
На, зупини кров цим.
Забрудню кров'ю. Вона ж дорога?
Яке це має значення?
Нащо ти прийшла сюди? Тут небезпечно.
Хто зупиняє носову кровотечу чимось таким?
Треба її повернути.
Ох, і навіть вікна не відчиняли.
Звідки береться весь цей пил?
-Мамо. -Що?
Я хотів спитати:
ти ніколи не думала інвестувати гроші?
Інвестувати?
Ага.
Ти, мабуть, чула, що зараз епоха маркетингу.
Для фітнес-тренерів стало дуже важливо просувати себе.
Ти чула про інстаграм?
Так. Коли фотографують на телефон і публікують фото, так?
По телевізору бачила.
Я так і знав. Ти така модна.
Ти можеш стати інфлюенсеркою, якщо прославишся в інстаграмі.
Тоді ти зможеш зібрати всі гроші в цій країні…
Як ти смієш знову молоти свої нісенітниці?
Слухай.
Вибач, моя люба старша сестро. Може, відчепишся?
Я лише на 13 місяців старша за тебе.
Може, годі корчити з себе якогось крутого пацана?
Забула, чого ти насправді варта?
Знаєш,
я хотіла прожити решту життя прекрасно й без насильства.
Боже!
Ви сьогодні вранці б'єтеся прямо перед матір'ю?
Мамо, продовжимо нашу глибокодумну розмову пізніше.
Мамо, не слухай цього дурня.
Знову молотимеш дурниці —
і я тебе прикінчу. Зрозумів?
-Ага, аякже. -Досить.
А чому ти сьогодні не в футболці?
Кинула в прання.
Ні. Я кілька штук склала і лишила у твоїй кімнаті.
Ні, їх немає.
Ти ще й напарфумилася?
Я?
Так, ти.
Дуже гарно пахнеш.
Ти… Ти добре спала?
Звичайно!
Я зручно витягнулася і спала без задніх ніг. А ти?
Я ліг і на секунду заплющив очі, розплющив — уже ранок.
Я так хропіла, що в мене аж ніс болить.
Я так скреготів зубами, мало щелепу не звернув.
-Ти скрегочеш зубами уві сні? -Що?
Мало не забула.
Дякую, що дозволив скористатися. Дуже вдячна.
Дивися. Я вивела всю кров.
Краще б не вивелася.
Чому? Щоб попросити чогось кращого?
Ні, щоб потім мене в ній поховали.
Було б дуже гарно.
Ти здурів? Думаєш, потрапив у якусь мелодраму абощо?
І нащо тебе ховати? Ми повинні дожити до ста років.
Дожити до ста років? Разом?
Ні, я не так висловилася.
Знаєш, є такий вислів про довге життя…
-Що? -Здоров'я й довголіття.
Вічне життя і сто років подружнього…
Я маю на увазі, є вислів про сто років.
Як там було? Сто років…
Що це зі мною?
Отже, щодо моєї відповіді…
Можна я скажу тобі пізніше?
Так, обдумай гарненько.
Чесно?
Це означає, що твоя відповідь не має терміну дії?
Ну,
життя скінченне, тому це було б трохи несправедливо.
Мабуть, так.
Тоді…
Треба визначитися з товаром. Як щодо консервів?
Чи не забагато видів?
Персики, ананаси,
кукурудза, шинка.
-Тунець. -Візьмімо морських равликів.
Термін придатності…
Три роки? Ні, це занадто довго.
Може, тихоокеанську сайру?
Ніяких бляшанок.
Рис швидкого приготування?
Залишилося пів року.
А тут вісім місяців.
-А тут рік. -Може, це?
Твоє обмірковування триває стільки, скільки придатні охолоджені продукти?
Ти сказав, що я можу відповісти пізніше. Щоб я все добре обдумала.
Глибина думки важливіша, ніж тривалість обдумування.
Оскільки вони ферментовані,
хіба йогуртові напої не мають найдовший термін зберігання?
Візьмімо молоко.
Нащо тоді взагалі було питати?
Але з заднього ряду.
Домовилися.
Тут є звичайне молоко й полуничне.
Ще є шоколадне, бананове й кавове. Котре ми оберемо?
Вона пішла? Коли вона пішла?
Тоді я оберу молоко з найкоротшим терміном придатності.
Перепрошую.
Я спостерігала за вами.
-Що ви робите? -Що?
У мене мінімальна зарплата, і я все це акуратно розклала по поличках.
Що мені робити, якщо ви все отак розкидаєте?
Вибачте.
Ти мене налякав.
Що це?
Снеки. Поділіться з усіма.
Ти такий безсердечний.
Не знаєш, що в мене непереносимість лактози?
Є й консерви.
О, чекай.
Я знаю, чому ти купив ананаси й персики,
але нащо купувати тихоокеанську сайру й равликів?
Я візьму це. Я на дієті.
Вибач, але це моє.
-Ти любиш бананове молоко. -Хіба?
Так.
Зазвичай так, але в цього найкоротший термін придатності.
Боже. Чому він так усміхнувся?
У мене метелики в животі.
Равлики на сніданок? Дожилися.
Може, банку пива?
Соджу?
Соджу з пивом?
-Хочеш писати про свій досвід? -Так, одну статтю на тиждень.
Зараз це модний тренд.
Щотижня обирай тему, висвітлюй її й пиши про неї статтю.
Зможеш таке робити? Ти ж наче хотів у інший відділ?
У кіно супергерої завжди мають по дві роботи.
І по дві особи теж.
Я звичайна людина, але хотів спробувати.
Можна спитати, чому ти раптом передумав?
Я отримав незаслужений титул Болотяника.
-Що? -Ти ж не вб'єш цю ідею?
Звідки така впевненість?
Гаразд.
Куди вирушиш у першу чергу?
911 БЕЗПЕКОВИЙ ЦЕНТР ХЬОРИНА
Перепрошую?
Парамедик на один день?
Так, я тут по досвід, а не на співбесіду.
Брати участь, а не спостерігати. Працювати в зміну, відповідати на дзвінки.
-Але… -Не хвилюйся.
Я не заважатиму.
Так, але твого бажання мало.
З того, що я бачу, навряд чи ти зможеш їздити на швидкій.
І навряд чи ти зможеш носити щось важке.
Ого.
Що ти робиш?
Прояснюю непорозуміння щодо мене.
Я впевнений у своїй витривалості.
Не кожен може вижити у відділі соціальних питань.
Допоможи мені!
Я хочу бути в полі, а не за столом,
і написати гарну статтю з досвіду.
Гаразд. Я зрозуміла.
Боже. Будь ласка, встань. Що ти робиш?
Я сказала, що це не від мене залежить. Будь ласка, припини.
Чий дозвіл мені потрібен?
Що?
Пане Кан, з нетерпінням чекатиму на вашу статтю.
Дякую, пане. Мені не терпиться працювати з вами.
Також не соромтеся казати, якщо вам щось знадобиться.
-Так, пане. -Ось і вона. Це Чон Моим.
Вона вам допомагатиме.
Я вже піду.
Овва, не думала, що репортер настільки добре ладнає з людьми.
Але він дуже комунікабельний.
-Що ти кажеш? -Так.
Що?
Чому це тут?
Це я тут залишив?
Якого біса?
Я все повитирав перед тим, як іти.
Чому тут брудно?
Що?
Лишенько.
Хіба я не повитирав?
Що?
Що це таке?
Ваша доставка, пане!
Доброго ранку.
Так рано, а ви вже працюєте.
Що ж, така робота.
Нині дві редьки, дві капустини, дві морквини
і мішок цибулі, так?
Добре.
Перепрошую?
Ми десь зустрічалися…
Останнім часом цей серіал — моя втіха.
-Такий хороший. -Так.
Як звуть ту актрису? Вона стала улюбленицею нації.
А ти теж дивишся цей серіал?
Ні, дивитися телевізор — марна трата часу.
Я краще почитаю.
Звісно, ти така.
І про що ж він?
Романтична історія. Про чоловіка й жінку, які закохалися.
Бачите? Це так передбачувано.
Майже все на світі передбачуване. І всім це подобається.
-Ага, якраз. -Господи.
Так, мені й актор подобається.
-Так, мені теж. -І мені.
То як вони познайомилися?
За кордоном.
ХЬОНЧУН: МИ МОЖЕМО ЗУСТРІТИСЯ?
Це було так романтично.
Ми обговорили всі пункти з інженером,
зокрема їхню доцільність.
Так, треба запланувати час для брифінгу, перш ніж почнемо.
Так. Алло?
Алло?
Батарея сіла.
Я не взяла зарядний пристрій.
-Візьміть мій. -Що?
Бачу, щось термінове. Візьміть мій зарядний пристрій.
Гаразд. Щиро вам дякую.
Але якщо я відповім тут, може бути надто голосно.
Нічого.
Дякую.
Дякую, що зустрілися зі мною.
Я прийшла не заради тебе.
Хотіла почути, що ти скажеш.
Давайте спершу замовимо вам каву. Можна й тортика.
Ви колись любили чизкейк.
Нащо ви це зробили?
Я бачила вас разом і була щасливою, задоволеною.
Чому ви це зробили?
Пробачте.
Я не маю виправдань.
Ви не зраджували одне одного.
Але обоє не кажете мені чому.
Слова з вас не витягнеш.
Ви вже розійшлися,
так що я не зможу поєднати все знову.
Але я постійно про це думаю, бо все це дуже дивно.
Якщо скасували весілля, то бачили найгірший бік одне одного.
-Чому ж не ненавидите одне одного? -У мене ніколи не було до неї ненависті.
Я досі кохаю Сокрю.
Що це?
Що?
Якого біса вона з ним?
Я взяв це з заднього ряду.
ВЖИТИ ДО 29 ЧЕРВНЯ
Лише 11 днів?
Ой. Вибачте. Мені дуже шкода.
Нічого страшного. Рев Сокрю всіх розбудив.
Гаразд, почнемо заняття?
-Так, пані. -Гаразд.
Треба буде добре його зберігати.
Будь тут свіженьким. Побачимося через 11 днів.
Ти мене налякав.
Чому ти так сидиш?
Ти закрився й пішов додому?
Знову немає клієнтів?
Нащо ти бачилася з Хьончуном?
Що?
Думала, я не дізнаюся, якщо приховати це від мене?
Я батько Сокрю.
Скільки ще ти триматимеш мене за дурня?
Не кажи так.
Я зустрілася з ним, бо він раптово попросив.
Я збиралася тобі сказати.
Що те падло сказало?
Що досі кохає Сокрю.
Хоче повернутися з нею в США.
Як той покидьок посмів таке сказати?
А ти що?
Сиділа там і слухала, як він це каже?
Я ж казала. Я за те, щоб Сокрю повернулася.
Знову за своє з цими дурницями про США!
Ти одержима США, чи що?
-Ти хочеш продати свою доньку? -Що?
Ти ж знаєш, яка ти.
Якщо умови дотримані, а інші люди тобі заздрять,
тобі байдуже, що б не відчувала Сокрю!
Саме так. Я корислива.
Вона щосезону присилала мені сумки з аутлетів у США.
Навіть взуття присилала, але тепер усе це зникло, я не витримую.
І що з того? Я хотіла хвалитися, що мій зять — юрист.
Але сумно, що все скінчилося. А ти радий?
Слухай, я просто…
Я не хочу, щоб вона була невдахою і жила, як я.
Я не хочу, щоб вона жила бідним, убогим життям!
Нічого ти не знаєш.
Чорт забирай.
-Слухайте, Гьончоне… -Чонсіку…
Хочете випити?
Я те саме хотів запитати.
-Гаразд, ходімо. -Добре.
Гьончоне.
Як воно — жити такою
успішною людиною, як ви?
Приємно, як цей хрусткий смажений кальмар?
Для мене
життя схоже на цей водянистий шматок. Таке водянисте.
Просякнуте моїм почуттям неповноцінності.
Оскільки я некомпетентний, то боявся, що щось пішло не так.
Я так боявся, що навіть не міг спитати чому.
Тільки й міг чіплятися до дружини.
Моє життя засохло на камінь.
Моя сім'я може розсипатися від найменшого дотику.
Але цей токпоккі…
Так?
З борошна чи рису?
Цей?
Цей із рису.
Чому?
Зрозумійте правильно. Ті, що з борошна, теж смачні, але…
Я люблю ті, що з рису.
-Чому? -Бо вони…
Такі пружні.
Але зазвичай у закусочних часто продають ті, що з борошна.
Чому?
Ну, бо це… То ось що вас цікавить?
Ті, що з рису, більше розварюються і швидше розмокають.
Соус не вбирається повністю, тому це складно.
Чому?
Ну, бо вони такі. І я сказав вам чому.
Але ви все допитуєтеся,
тому я кажу вам, чому ті, що з рису, такі завжди.
Чому?
Чорт.
Я стараюся говорити серйозно.
Нащо ви постійно жартуєте?
Цей токпоккі…
З борошна чи рису?
Боже, цей тип має жахливу звичку, коли п'яний.
Знов за рибу гроші? Ви що, зациклилися?
Годі.
-Чому? -Припиніть! Їй-богу!
Ви вже мене лякаєте.
Ох.
Аж злякалася.
Що це таке?
Чому він тут?
Це ти…
поклав його сюди?
-Що це таке? -Не знаю. Уперше бачу.
Я теж не знаю, що це.
Стій, він розбився?
Конвалії…
Чому ви без кінця повторюєте «конвалії»?
Чому? Конвалії… Що?
Ви про пісню говорите?
Пізно вночі в терміналі Мапо
Поїзд нічний, йому нікуди їхати
Конвалії.
Конвалії…
Тоді що? Не пісня?
-Конвалії… -Так?
-Це її улюблені. -Справді?
Ні.
-Були її улюбленими. -Ясно.
Їх було важко знайти.
То вам було важко знайти конвалії, Гьончоне?
Ясно.
Я вам їх дістану.
Я дістану.
Я принесу їх вам. Чекайте тут.
Нікуди не йдіть.
Я принесу вам ті конвалії.
Я пішов їх шукати.
Той дурень. Хто дав йому право?
Тепер він цілу ніч гуляє? Неймовірно.
Ти ніколи цього не робив. Ти мене лякаєш.
Син не може допомогти мамі помити посуд?
Гарячою водою. Щоб змити жир.
Так, пані.
Це теж вимий.
Поки я мию посуд,
продовжимо нашу попередню розмову?
-Віддай! -Та облиш!
Не будь такою. Вислухай мене, мамо.
Щоб стати інфлюенсером,
мені потрібні шанувальники… Ні, фанати.
Мені потрібні підписники.
Нащо людям підписуватися на тебе? На основі чого?
Ти дуже об'єктивна. Правда?
Так.
Тому підписників можна купити за гроші.
З десятками тисяч, кажуть, можна жити заможно.
Групові покупки, спонсорська допомога.
У мене є лише два мільйони вон.
Мамо, це інвестиція.
Цього недостатньо.
-От псих дурнуватий. -Трясця.
-Іди сюди. -Е!
Виродок. Навіть у паразита було б більше совісті, ніж у тебе.
Ти все своє життя живеш за рахунок батьків.
І далі хочеш так жити, коли тобі за тридцять?
Зараза.
Стеж за мовою.
Краще ти стеж за поведінкою.
Ти завжди літаєш у хмарах замість того, щоб заробляти чесною працею.
Тобі навіть маму не шкода?
Не читай моралі. Чим ти краща за мене?
Що?
Ану повтори.
-Агов, досить! -Що?
У мене й так страшенно болить голова.
Чому ви вічно б'єтеся щоразу, коли бачите одне одного?
Сокрю, припини. Тончіне, йди всередину.
-Ти найгірша. -Він ще й злиться, ну ти диви!
Мамо.
Це нещастя вже дурило тебе раніше.
Не давай йому ніяких грошей.
-Я сама розберуся. -Що ти маєш на увазі?
Він такий, бо ти завжди з ним панькаєшся!
Це тому, що…
в нього отвір у серці від народження.
Лікар сказав, щоб він не плакав, інакше світить операція.
Я тисячу разів це чула.
Але йому не зробили операцію.
Отвір закрився сам собою. Треба було бути з ним суворішим.
Чому ти дозволяєш йому стільки часу не дорослішати?
Будуть свої діти — зрозумієш.
Я побачу, як ти ставитимешся до хворої дитини.
Ти знову стаєш на його бік?
Хвороба — це така проблема?
ЗАЛИШИЛОСЯ ДЕСЯТЬ ДНІВ
ГАРНОГО ТОБІ ДНЯ
Чорт.
-Що ти робиш? -Що? Нічого. Ходімо всередину.
-Візьми це. -Давай.
Залишилося десять днів.
Гарного тобі дня.
Він щойно надіслав мені смайлика?
Ще ніколи цього не робив.
Сталося щось хороше?
Хьончуне.
Я радий, що застав тебе, доки він не охолов.
Що це таке?
Жасминовий чай.
Я змінив стратегію.
«Останні» не подіяли, тож я повернуся до початку.
Ви були зайняті раніше, тож я не могла вам сказати.
Дякую за зарядний пристрій.
Я вам віддячу.
Нема за що.
Та де, ви мене виручили.
До речі, можна пригостити вас випивкою?
Ні, не варто.
Мені таке не підходить.
Я пригощу вас кавою.
Але кава тут…
несмачна.
Зрозуміло.
Любите бульгогі з кальмарами?
Що?
-Не любите? -Люблю.
Тоді ходімо.
Це жасминовий чай.
-Чому ви мені його даєте? -Корисний для здоров'я травлення.
Мені здалося, ви п'єте забагато кави.
Я буду надворі.
Я почну все спочатку.
Якщо я це зроблю,
може, ти всміхнешся мені, як раніше.
Що ж, це все на сьогодні.
Бувай.
Може, даремно ми зробили все так добре.
Не віриться, що «Фреско» вже подобається.
Хіба це не чудово?
Ні.
Тоді наша співпраця закінчиться надто швидко.
Треба було малювати ногою, щоб вони нас забракували.
Я мріяла про дедлайни, щоб ми могли працювати всю ніч.
Для цього я занадто компетентний.
Тепер ти вмієш жартувати?
Я чомусь злюся. Мені здається, ти розслабився поруч зі мною.
Я сам зайшов у вогонь.
Як ти сказала, хтозна, що станеться, поки виріб не потрапить у піч.
Стій, ти що…
Я розповів Сокрю про свої почуття.
Що вона сказала?
Вона мені ще не відповіла.
Бачу, ти застряг у тій печі, і йти тобі нікуди.
Можна й так сказати.
Сподіваюся, він трісне.
Сподіваюся, розбухне зсередини й лусне.
Я вже й так горю й страждаю. І без твоєї допомоги.
Ось так і виходить.
Чи не тому люди кажуть, що чоловіки й жінки не можуть дружити?
Причина, з якої я не можу залишитися Сокрю другом,
не в тому, що вона жінка.
А в тому, що вона Сокрю.
Мене це злить, але я згодна.
А ще я не думаю, що ти дурив мене, а сам мав почуття до неї.
Ти був чудовою людиною, коли ми зустрічалися.
Я тоді була дуже емоційною.
Я сиділа сама в темному кутку,
а ти завжди знову виводив мене на світло.
Мабуть, тому
я не могла тебе забути.
Тобто мене кинули?
Ні, тебе теж могли кинути.
-Що? -Чоловік із ресторану того дня.
Грізний суперник.
Здавалося, вони були досить близькими.
Не кажучи вже про те,
що він сексуальний і зрілий чоловік, який почувається невимушено.
Просто з цікавості,
люди стали інакше сприймати поняття сексуальності?
Чи варто поставити під сумнів твій смак до краси?
Ти відчуваєш загрозу.
Звісно, ні.
Я питаю лише як зацікавлений діловий партнер.
Подзвони мені, якщо вийдеш із печі розбитим.
Я куплю тобі випити.
Чому ти так негативно налаштована…
Хай це буде макколлі.
Я не п'ю. І ніколи не питиму.
Скажи Мьону, що я скоро пришлю йому миску, як обіцяла.
ПЕ ТОНЧІН
Синхьо, ти вільний сьогодні ввечері?
ПЕРЕКАЗАТИ 2 000 000 ВОН?
Ваша транзакція обробляється. Потрібен чек?
СУМА ТРАНЗАКЦІЇ: 2 000 000 ВОН БАЛАНС: 180 002 ВОН
Візьміть свою картку.
Будь ласка, перевірте, чи забрали ви всі свої речі.
Дякуємо.
Привіт, давно не бачилися.
Ні, просто…
Ти не знаєш хорошу роботу на неповний робочий день?
Це було так весело.
-Щодня весело. -Що?
Ні, як минулого разу…
Я передзвоню.
Перепрошую. Що це за заклад?
Це кулінарні курси.
Ще ми проводимо кулінарні майстер-класи.
-Кулінарні? -Так.
От біда.
Пане, можна замовити токпоккі?
Треба ж таке, вибач.
Навряд чи я зможу продати їх тобі.
Чому? У вас же багато.
Мені совість не дозволить їх продати.
Вони надто розмокли.
Що тут поробиш?
Добре. До побачення.
Боже.
Вибач. Приходь наступного разу.
Може, почнемо все спочатку?
Точно. Це той пакет, що тут був.
Що це таке?
Що це? Я цього сюди не клав.
Любий.
Що?
Я вдома.
Привіт.
Чому ти тут сидиш?
Нікого немає вдома?
Тончін казав, що має до мене розмову.
Що запізниться, і щоб я зачекав усередині.
Навіщо йому з тобою говорити?
Не знаю. Він сказав, що хоче щось запропонувати.
Трясця. От падлюка.
Він навіть до тебе звернувся?
Те мурло, мабуть, з'їхало з глузду.
Що? А що таке?
Мамо, ти знаєш, що робить Тончін?
Він просив у тебе грошей, а тепер попросив…
МАЙСТЕР КОРЕЙСЬКОЇ КУХНІ. ПРАКТИКА
Що ти робиш?
Що це все таке?
Мамо, тобі не здається, що це вже занадто? Припини.
Чому ти оглядаєш речі з моєї сумки?
Що це все таке?
Тітонько Місок, спочатку заспокойтеся.
-Сідайте… -Хіба не видно?
Це кулінарна книга.
Чому вона в тебе? Навіщо вона тобі?
Бо я хочу готувати.
Що?
Спочатку послухаймо, що вона скаже.
У неї були свої причини.
Синхьо, ти знав? Знав, що вона ходить на кулінарні курси?
Так.
От біда.
Утекли і плюнули на все разом,
а тепер ще й змовилися?
Вибачте.
-Але… -Він не зробив нічого поганого.
-Це моя справа. Моя мрія. -Як ти смієш?
То…
тому ти приходила в мою закусочну?
Щоб потай користуватися моєю кухнею?
Пробач.
Мені не було де практикуватися.
Я хотіла розповісти вам обом, коли отримаю сертифікат.
Сертифікат?
Сокрю, ти справді хочеш займатися такою роботою?
Так, хочу.
Я дуже старалася знайти свою мрію.
Хай тобі грець.
А твоя стара робота?
Га?
Ти ж стільки вчилася. А твій досвід?
То був цінний досвід. Цей час мені дуже дорогий.
Але…
думаю, на цьому все, тату.
Ми виростили розумну дурепу.
Сокрю, похвала вдарила тобі в голову?
-Тату… -Ти й десять років не пропрацювала.
Ти справді думаєш, що витримаєш таку роботу
з оцим підходом?
Що відбувається?
Чому настрій знову такий жахливий?
Це знову ти, Сокрю?
Вам двом ніколи не здавалося, що ви занадто суворі до мене?
Чому стандарти для мене інші?
Чому ви такі суворі зі мною?
Що робив Тончін до цього часу?
Він хотів бути футболістом, але втік із табору.
Хотів вчитися музики, ви купили йому інструменти,
але одразу ж покинув.
Він чотири рази не зміг вступити в коледж.
Влаштувався в театр, щоб стати актором, але одразу кинув.
Якого біса ти згадуєш минуле?
Знаєте, чому я так старанно працювала?
Ви обоє так настраждалися через Тончіна.
Я не хотіла додавати вам клопоту.
Але що він робить зараз?
У нього ще одна дика ідея, і він чіпляється до тебе, мамо!
Стули пельку!
Тихо.
Чому ви вічно потураєте йому,
але боже борони, щоб я зробила хоч одну-єдину помилку?
Чому…
Чому я не можу робити зі своїм життям те, що хочу?
Добре.
Сокрю, займайся чим хочеш. Чим завгодно.
Але не кулінарією.
Звісно, зараз це весело.
Ти уявляєш, як клієнти радо їдять твою їжу в чарівному ресторанчику.
Це, певно, схоже на казку.
Я теж був таким.
І тому тобі не дозволю.
Не дозволю, бо я вже пробував. Ясно?
Агов.
Не одна ти почуваєшся скривдженою. Не одна ти тут жертва!
Я все своє життя вислуховував твою критику!
Чорт. Так дратує. Ніби вона одна тут скривджена.
Не йди за мною.
Іди за мною.
Звідки ти знаєш це місце?
Запримітив його для таких випадків.
Коли мені треба буде когось утішити.
То ти приходив сюди з Теї.
Є така річ, як бізнес-етика.
Але…
знати всі деталі про минуле одне одного
зараз для мене невелика перевага.
Подивися, які квіти!
Такі білі. Схожі на попкорн.
Як працює твій мозок? Як ти перестрибуєш від квітів до їжі?
Виглядають дуже смачно. Так і хочеться полити їх карамеллю.
Як думаєш, як вони називаються?
Спірея…
близька до дерева під назвою сніговець.
Кажуть, його листя схоже на рис.
Ясно.
Такі цікаві назви.
Ти низенька і не дістаєш.
Зараза.
Трохи полегшало?
Мені просто трохи соромно.
Як так сталося, що ти бачиш всі мої ганебні моменти в житті?
Я можу пригадати все твоє темне минуле…
Чекай, це мені теж не дуже допоможе.
Це так дратує.
Я так давно почувалася скривдженою.
Я думала, що як усе їм викажу,
мені полегшає.
А стало тільки гірше.
Мені знайоме це почуття.
Батьки не завжди мають рацію.
Вони помиляються і щодо дітей.
А якщо сперечатися, почуваєшся винним без жодної на те причини.
Саме так.
Звідки ти знаєш? Теж сварився з батьками?
Ні.
Я так заздрю твоїй сім'ї.
Твої батьки культурні і стежать за тим, що говорять.
А ще в тебе немає тупого брата чи сестри.
Цьому я заздрю найбільше. Коли той придурок виросте?
І де мені тепер практикуватися в кулінарії?
У нашому офісі.
-Що? -Користуйся кухнею, коли всі розходяться.
Цього тижня всі у відрядженні.
Але я не можу робити це у вашому офісі.
Ти забула, що я президент?
Ти відчув смак влади.
Не можна бути безрозсудним тільки тому, що ти бос.
-Ти хочеш нею користуватися чи ні? -Хочу.
Але лише раз.
І я цього не просила.
Ти сам запропонував.
Хто ж сперечається?
Так.
Гарний звідси краєвид.
Вони дуже схожі мені на попкорн.
Уже за північ.
У тебе лишилося дев'ять днів.
Зачекай на мене.
911 БЕЗПЕКОВИЙ ЦЕНТР ХЬОРИНА
Я Кан Данхо.
Приємно познайомитися.
Вітаємо в команді!
Я чув, що ти прийдеш, і не міг заснути.
Чому?
Бо дуже зрадів.
Зробимо сьогодні фото?
Я вчора й масочку зробив.
-Боже. -Тут тобі що, розваги?
Поводься нормально.
Хай знає, яка серйозна в нас робота.
-Так, пане. -Ми всі ризикуємо життям.
-Ти повинен це знати. -Так, пане. Матиму це на увазі.
Останнє речення прозвучало старомодно навіть для мене.
Він чудова людина, коли взнаєш його краще.
А ще має дуже сильне почуття обов'язку.
Я бачу, навіть якби ти мені не сказала.
Гаразд. Ходімо?
Так, пані!
Так. Сьогодні користуватимешся цією шафкою.
-Гаразд. -Твоє основне спорядження.
Захисний шолом, жилет, термокуртка й фотоапарат.
Камеру можна розмістити на жилеті там, де зручно.
-Добре. -Далі.
На виклики ми їздимо в цій машині.
-Ясно. -Я покажу.
Це… Сідай.
-Я розкажу тобі про аптечки. -Добре.
Найменша — для життєвих показників.
-Життєві показники. -Найбільша — для ран.
Це сумка для зупинки серця.
Це сумка з рідинами.
Я витягну кожну з них і поясню, що там.
Екстрений виклик. 15-3 Бун-тон, Сонбук-гу.
-Пристебніться. -Шолом.
Ого! Це ж приправлена папороть!
Ого!
Виглядає так апетитно.
Смакота.
Їж.
А ти?
Мені треба йти.
-Що? -Кажу, дякую.
Твій син виріс, і час минув.
Пора.
Це важливе рішення в житті. Подумай про мою пропозицію.
-Ми парамедики. Отримали виклик. -Сюди!
З вами все добре?
Схоже, я травмував спину. Не можу рухатися.
Ми обрізали дерева, я впав.
Там, певно, був вулик.
Принести захисне спорядження?
Ні, зволікати не можна.
Його стан може погіршитися.
Це не оси. Ви не помрете.
Іди сюди.
Пане, не рухайтеся.
Я радий, що стан пацієнта не важкий.
Так.
Але не можу сказати те саме про твоє обличчя.
Зовсім не болить. Я добре почуваюся.
Так, і ти міг просто піти звідти, якби були ознаки небезпеки.
Чому ти продовжував допомагати?
Як би я пішов? Сьогодні ми команда.
Об'єднані метою.
Об'єднані, дідька лисого.
Швидше лікуйся. Нам треба повертатися.
Ні, я хочу завершити зміну разом із вами.
Як ти можеш когось врятувати у такому вигляді?
Говори за себе, Моим.
Твоє личко в порядку, але тобі покусали все тіло.
Чому ти назвав моє ім'я?
Називати тебе «пані парамедикиня» — це вже перебір.
-Як мені тебе називати? -Пані Чон.
Подзвонили з Гунсін-тона.
Ми доїдемо туди швидше, ніж швидка зі станції.
-Їдьмо. -Гаразд.
Ходімо.
Так, капітанко Чон!
Тут грижа міжхребцевого диска, але ліфта немає.
Але в нас є ноги.
-Ходімо швидше. -Пішли.
Сюди.
Пане?
Не можете поворухнутися?
Ні.
Допоможете нам?
Вище, пане Кан.
Добре!
Не поспішайте.
Ми парамедики. Пропустіть.
-Це ви викликали? -Так.
Що він їв?
Креветки. Він не казав, що має алергію.
-Дай мені кисневий балон, пане Кан. -Зараз.
-Спершу дай мені це. -Даю.
Пане, дозвольте мені.
-Я перевірю пульс. -Гаразд.
Лікарю, у пацієнта, здається, анафілаксія.
Так.
Я вколю йому розчин адреналіну.
-Дайте шприц з адреналіном. -На.
Пане, я зроблю укол.
-Беріть за руки. -Гаразд.
Закоти лівий рукав.
Бачиш вену?
Я знаю, що зв'язувався з вами,
але я не думав, що ви візьмете цей проєкт з реконструкції.
Зараз кордони розмиті більше, ніж раніше.
Не кажучи вже про те, що це буде весело.
Театр — це такий цікавий заклад.
Я хочу посилити цей ажіотаж
і створити простір, де люди зможуть переживати різні емоції.
Ми дуже вдячні.
Але, здається, у вас така ж любов до кінотеатру, як і в нас.
З театром у мене пов'язано багато спогадів.
Правда?
Так, перший фільм, який я побачив у кінотеатрі, — «Історія іграшок».
Дивилися його з батьками в дитинстві?
Ні, з подругою, яка мені подобалася.
Оскільки я вже тут, покажіть підсобки всередині.
-Це можливо? -Звісно, аякже.
Ходімо.
Я повертаюся в офіс. Ти прийдеш практикуватися пізніше?
Мені правда можна прийти?
Там нікого не буде, а Мьону я вже сказав.
Добре, я прийду.
Побачимося пізніше.
Що відбувається?
Чому ти з ним?
Сталося так, що…
Я чекав біля її кулінарних курсів, і ми прийшли разом.
Слухай.
Ти не розумієш, що це переслідування?
Порозумнішаєш, коли я викличу копів?
Я не стежив за Сокрю.
Я прийшов в архітектурне бюро.
На консультацію.
Ви подивіться. Сокрю і пан Чхве привели нам нового клієнта.
Ласкаво просимо. Будемо раді вам допомогти.
Що відбувається?
Про що він прийшов говорити?
Я нічого не їла, але мене нудить.
То ви хочете побудувати дім.
Так.
Мої батьки щойно вийшли на пенсію
і думають про повернення додому.
У нас є земля в Гапйоні.
Було б добре, якби в нас був дім, куди вони могли б приїжджати відпочивати.
Звучить непогано. Чудова ідея, правда?
Ми в «Ательє Ін»
хочемо подарувати вашим батькам спокійну й щасливу старість.
У вас уже є бюджет чи графік будівництва?
Поки що…
я орієнтуюся на наступний рік.
Хвилинку. Вибачте.
Привіт, Хіран.
Там тарган? Просто вбий його.
Що?
Гаразд, зараз буду.
Щось сталося вдома?
Схоже, Рої проковтнула якісь пестициди від тарганів.
Що? Це ж наче серйозно?
З дітьми все гаразд.
Але, думаю, мені треба їхати.
Вибачте. Ви можете закінчити консультацію з паном Чхве.
Гаразд, вам треба їхати.
-Так, я пішов. -Мьону, подзвони мені пізніше.
Добре.
Ще раз вибачте.
Пане Сон Хьончуне.
Ця консультація — вигадка?
Скоріше привід.
Плани щодо батьків — правда.
Ясно.
На жаль,
я не маю наміру братися за це.
Зрозуміло.
Дуже шкода.
Я чув, ти досвідчений архітектор.
Від Сокрю, звісно.
Більше не вимовляй її імені.
І не приходь.
Між вами вже все скінчено.
Ні, це не так.
Ми не можемо так просто розійтися.
Це ти так думаєш.
З часом ти зрозумієш.
Зрозумієш, які в нас були стосунки
і що ми значили одне для одного.
Я не цікавлюся тим, що було в минулому.
Я вірю лише тому, що каже Сокрю.
Ця віра ґрунтується виключно на дружбі?
Звісно, ні.
Як проходить практика?
Вибач за затримку.
-Ти прийшов за мною? Ти не йдеш? -Ні. Я піду з Сокрю.
Продовжуй так і далі,
і я поскаржуся на незаконне проникнення.
Ти завів мову про правові принципи перед юристом?
Ти забув, що це моя компанія?
Вибачте, але не могли б ви обидва піти?
Ви заважаєте мені готувати.
-Я мовчатиму. -А я просто подивлюся звідси.
Якщо ви обидва сядете,
буду дуже вдячна.
Гаразд.
-Обидва. -Добре.
Дякую.
Ти справді не підеш?
Ні, я звільнив собі графік.
А ще я планую поїсти їжу, яку готує Сокрю.
Я запитую, бо мені справді цікаво.
У тебе завжди був такий характер?
Так, їй це в мені подобалося.
Я стратег і маю чітку мету.
Скільки мені ще чекати?
-Ти вже закінчила? -Ти голодний?
Треба лише обсмажити фрикадельки і зварити їх у бульйоні.
Не квапся. Я чекатиму стільки, скільки треба.
Не поспішай.
До речі,
так смачно пахне.
Пахне так пікантно і ароматно.
-Пахне так, ніби щось карамелізується. -Це не від моїх страв.
Але я відчула цей запах і раніше.
Я купив тобі це.
Це попкорн!
Ти казала, що хочеш попкорну, але мені шкода.
Він уже захолов.
Нічого. Я була голодна.
Не їж це.
Тобі не можна таке їсти.
Що ти робиш?
Поводишся так, ніби я його отруїв.
Трансжири тобі нашкодять.
Така смакота.
Цей непереборний солодко-солоний смак наче по венах тече.
Пам'ятаєш, як ти дивилася зі мною «Історію іграшок»?
Звісно. Я й репліки пам'ятаю.
«У нескінченність і до зірок!»
-Ти пам'ятаєш? -Аякже.
Залиш мені трохи.
Скуштуй.
Усі молодці.
Так, ти теж. Боже.
-Ти в нормі? -Так.
Бо ніби зараз знепритомнієш.
Збрехав про свою витривалість, так?
Це тому, що витривалість всіх інших абсурдно величезна.
Отакої.
Що це в тебе з обличчям?
Його мужньо покусали бджоли.
Він сьогодні молодець.
Він не так і напружився. Сьогодні було прохолодніше.
Улітку в нас труси мокнуть від поту.
Шкода, що ти не відчув, як це пересихає.
Ви більше любите початок, середину чи кінець літа?
Я повернуся.
Ти вже обідав?
Іди переодягнися.
Повечеряймо.
Так, пане.
-Ходімо. -Що їстимемо?
Тепер можете їсти.
-Дякуємо! -Дякуємо!
Тут дуже смачно. М'ясо таке ніжне.
Капітан Йон привів тебе у свій улюблений заклад.
Значить, він тебе прийняв.
Скуштуй часниковий соус. З ним ще смачніше.
-Гаразд. -Скуштуй і зі гат-кімчі.
Смакота.
Я краще без меду.
Тепер у мене зуб на бджіл.
Схоже, стаття буде хороша. Ти ж знаєш, що нам нема коли їсти.
І не тільки. Не було коли і в туалет сходити.
Отак виникає наша професійна хвороба.
Інфекції сечового.
Лише того місяця у капітанки Чон була така…
Гей!
З'їж оце.
У мене був повний рот.
А інші труднощі є?
Не соромтеся казати, як є.
Ми не слухаємо класичну музику. Чув це?
Це наша система сповіщення.
Ясно.
Попереджувальний звук усіх лякає.
Змінили для нашого психічного здоров'я. Але тепер нас лякає класична музика.
Я був у туалеті в книгарні і злякався,
бо почув музику для зупинки серця.
Я забув, що спустив штани, і мало не побіг.
Моцарт.
-Моцарт? -Так.
Ще одна професійна хвороба — у нас часто буває аритмія.
Бо ми завжди у стресі.
Як ви знімаєте цей стрес?
Побаченнями.
Але це спроба видати бажане за дійсне.
Я зараз самотній.
У вас узагалі є час на побачення?
Ми знаходимо час.
Оскільки ми працюємо пліч-о-пліч, то й зустрічаємося одне з одним.
Службові романи?
-У всіх є такий досвід? -Я оженився на тій, із ким мав цей роман.
Він зустрічався з дівчиною в академії.
А ти?
Га?
Мене це не цікавить.
Пані Чон любить героїв із Marvel та DC.
Я ще не бачив, щоб її вразив реальний чоловік.
Ні! Є один! Тоді!
Чоловік, який розчистив дорогу.
-Болотяник? -Так, Болотяник.
Треба було запам'ятати його номери.
Якщо хочеш, щоб вона відкрилася, маєш бути впливовим, як той чоловік.
М'ясо найсмачніше, поки гаряче!
Гаряче!
Ти так добре про нього піклуєшся.
Я теж хочу.
Дякую.
Випиймо.
Ось.
Для чого дві миски?
-Ти справді даєш суп і йому? -Що більше дегустаторів, то краще.
Оцініть його об'єктивно.
Ти не образишся на критику?
Це необхідний процес для росту.
Ти надаєш великого значення
дегустації їжі, чи не так?
У нас були ідеальні стосунки, ми завжди допомагали одне одному рости.
-Аякже. -Не їжте його.
-Дякую за їжу. -Дякую за їжу.
Смачно.
-Сокрю, ти як? -Гей, Сокрю?
-Що з тобою? Болить? -Живіт…
Де і як болить?
Які в тебе симптоми? Можеш встати?
Так не піде. Поїхали в лікарню.
Я тебе відвезу.
Хьончуне, підхопи мене.
Можеш обпертися на мене.
Пані, біль у животі сильний?
Коли це почалося?
Можете описати свої симптоми?
Три роки тому…
мені зробили операцію в Штатах.
Хвилинку.
Це медична карта Пе Сокрю.
Передайте її лікарю.
Що це була за операція?
Рак шлунку.
Діагностували другу стадію.
Мені видалили 70 % шлунку.
Я пройшла хіміотерапію.
ЙОГО ТАЄМНИЦЯ
ЇЇ ТАЄМНИЦЯ
КОХАННЯ ПО СУСІДСТВУ
Сокрю для мене не дитина. А жінка.
Як ти зараз почуваєшся?
Між мною і Сокрю існує прірва.
У ній Хьончун
з тієї частиною її, якої я не знаю, і це мене злить.
Якщо ми це зробимо,
я хочу зробити все правильно, щоб у нас вийшло.
Хьончун мені освідчився.
Як ти могла не сказати про це мені?
Це все, що я для тебе значу?
Я так мало значив для тебе як друг?
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова