DRAGOSTEA DE ALĂTURI
- Seok-ryu. - Hei, acum…
Ascultă-mă mai întâi!
Nu mai amân.
Am zis că aștept până mai târziu,
dar asta a fost o scuză ca să mă prefac că sunt amabil.
M-am mințit.
Am făcut-o de frică. Îmi era frică.
Așa că…
Ideea e…
De data asta o s-o spun.
Când am spus că mă înnebunești…
Când am spus că-mi pierd mințile din cauza ta…
Am vrut să spun…
că eu…
te plac.
E fierbinte!
Hei!
Ești bine?
- Da, sunt bine. - Să văd.
Nu, n-am nimic.
- Te-ai ars. - Nu, sunt bine.
O să faci bășici.
Trebuia să ai grijă.
Tu m-ai făcut să nu fiu atentă.
Nu știam că apa fierbea. Ardeam pe dinăuntru.
Ce tot spui?
Nu te mai mișca! Trebuie să pui apă rece.
De ce ai mâinile așa de calde?
Poftim?
Corpul meu produce multă căldură.
- Să mergem la spital? - În niciun caz. Sunt bine.
Mâinile tale sunt deja distruse. Dacă ai și cicatrici?
N-are nimic.
Cu siguranță o să se întâmple zilnic.
Acum, că am decis să gătesc,
o să mă ard și-o să mă tai cu apă, foc și ulei.
Of… Nici nu-ți pot spune să te oprești.
Cine ești să-mi spui ce să fac?
Îmi fac griji.
De ce-ți faci griji pentru mine?
Chiar nu știi?
De dimineață până seară,
din copilărie și până acum…
E soarta și datoria mea. Sunt cătușe care atârnă greu.
Mă întreb dacă te porți frumos în lume.
Îmi fac griji că te bate maică-ta că spui vreo prostie.
Hei!
Ai plâns de multe ori după ce ai cunoscut mulți golani.
Ce altceva? Ești lovită și împinsă tot timpul.
Ce ești, mașinuță la bâlci?
Asta e o bucătărie. E plină de obiecte ascuțite, bine?
De asta îmi fac griji să nu te rănești.
Mă întreb dacă sari peste mese.
Și sper…
că ești cu oameni buni.
Asta simt.
Așa că…
gândește-te…
la ce simți și tu.
Știu că abia ai încheiat o relație
și că ești confuză pentru că e aici.
Așa că te las să te gândești.
Eu am răspuns primul…
dar tu răspunde mai târziu.
S-a vărsat peste tot.
Ce fierbeai?
Voiam să fac supă de perișoare.
Ți-am lăsat cadoul în sertarul noptierei. Sper să-ți placă.
LA MULȚI ANI
Ăsta e mai drăguț.
Dle profesor?
Ați zis că e o zi importantă.
De ce v-ați întors?
Cred că am făcut o greșeală.
Credeam că s-a terminat…
dar cred că nu e așa.
Vorbiți de muncă?
Cod albastru.
- Urgență, cod albastru. - Să mergem!
EPISODUL 8 SECRETUL LUI
Chiar n-o să înoți?
Nu-ți place apa?
De ce?
Mi-e frică.
Și nu pot să respir.
E întuneric și parcă mă trage ceva în jos.
În apă
auzi aceleași lucruri ca atunci când îți acoperi urechile, așa.
Așa că nu trebuie să-ți fie frică.
Poate că Seung-hyo nu știe,
dar cred că eu l-am plăcut prima.
S-a întâmplat când eram mică, dar, cu timpul, am uitat.
Ciudat, acele sentimente
sunt încă foarte vii.
Dar Seung-hyo…
e doar Seung-hyo.
Nebunule!
Chiar i-am spus.
M-am grăbit?
E prea copleșitor acum pentru ea?
Nu.
Dacă ai scos cuțitul, trebuie să tai ceva.
Cred că am tăiat ceva ce nu trebuia.
Nu.
Am vorbit hotărât.
A fost bine. Am fost grozav.
Nu pot să ezit mereu.
Însă doar asta am putut să spun?
Că mă înnebunea?
Chiar înnebunesc.
Că îmi pierd mințile din cauza ei?
Chiar îmi pierd mințile. E o nebunie.
Cum o voi privi mâine?
La naiba!
La naiba, o să-mi pierd mințile.
Nu, n-a fost prea mult pentru ea.
N-a fost.
A fost prea mult. Prea copleșitor.
Cum dau ochii cu ea mâine?
N-o să… Cum pot să evit?
La naiba, înnebunesc!
Oare doarme acum?
Nu doarme.
E o nebunie.
De ce nu doarme?
Nu mai pot! De ce nu doarme?
Înnebunesc.
Cred că m-am grăbit.
Cred că da.
De ce nu doarme?
O să înnebunesc.
Ce aiurea!
N-am dormit deloc.
Bună dimineața!
Ai dormit bine?
Desigur.
Dar tu pari cam obosit.
N-ai reușit să dormi?
Am avut treabă.
- Vrei niște cafea? - Nu, o să beau niște ceai azi.
Ți-a plăcut cadoul?
Așteptam să îl observi.
Da, îmi place mult.
Știi foarte bine ce îmi place.
Îți stă bine.
Mulțumesc. O să-l prețuiesc mereu.
O să-ți iau ceva mai frumos data viitoare.
Haide! Ai promis. E adevărat.
Desigur.
De-abia aștept!
Bine ai venit!
Ai fost de gardă? A fost ziua mamei ieri.
Da?
Am fost ocupat. Am uitat.
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic.
E în fiecare an. Nu e importantă.
- E târziu, dar hai să mâncăm… - Ar trebui să mă odihnesc.
Sunt cam obosit.
Uite ce pungi am sub ochi!
Până și Moartea arată mai bine decât mine.
Oprește sângele cu asta!
O s-o murdărești. Nu e scumpă?
Nu contează.
De ce ai venit aici? E periculos.
Cine șterge sângele cu așa ceva?
Trebuie să i-o dau înapoi.
Nici măcar n-am deschis ferestrele.
De unde vine tot praful ăsta?
- Mamă. - Ce e?
Mă întrebam
dacă te-ai gândit vreodată să investești.
Să investesc?
Da.
Sigur ai auzit că suntem în epoca marketingului.
Acum e esențial ca antrenorii de fitness să se promoveze.
Ai auzit de Instargram?
Da. Faci poze cu telefonul și le postezi, nu?
Am văzut la TV.
Știam eu. Ești foarte modernă.
Poți deveni influencer dacă ești faimos pe Instargram.
După care poți să câștigi toți banii din țara asta…
Iar începi să vorbești aiurea?
Hei!
Scuze, draga mea soră mai mare. Ce-ar fi s-o întinzi?
Sunt doar cu 13 luni mai mare decât tine.
De ce naiba te porți de parcă ai fi un puști cool?
Ai uitat ce valoare are fața ta?
Știi ce?
Voiam să-mi duc viața frumos, fără violență…
Doamne!
Vă bateți în fața mamei voastre?
Mamă, continuăm conversația mai târziu.
Mamă, nu-l asculta!
Dacă mai vorbești prostii,
îți pun capăt vieții. Ai înțeles?
- Da, bine. - Gata!
De ce nu porți tricou azi?
Le-am pus la spălat.
Am împăturit câteva și le-am pus la tine.
Nu mai sunt.
Și cu parfum?
Eu?
Da, tu.
Ești foarte parfumată.
Ai… Ai dormit bine?
Normal!
M-am întins și am dormit fără să mă gândesc la nimic. Tu?
Eu m-am culcat, am închis ochii și, după o secundă, era dimineață.
Am sforăit atât de mult, încât mă doare nasul.
Am scrâșnit din dinți de mi-am dislocat mandibula.
- Scrâșnești din dinți în somn? - Ce?
Era să uit.
Mulțumesc că mi-ai împrumutat-o.
Uite. Am scos petele de sânge.
Mai bine nu ieșeau.
De ce? Să-mi ceri o cravată mai bună?
Nu, ca să mă îngrop cu ea mai târziu.
Ar fi arătat frumos.
Ești nebun? Te crezi în vreo melodramă?
Și de ce să fii îngropat? Trăim până la 100 de ani.
Până la 100? Împreună?
Nu, am greșit.
Știi ce se zice, să trăiești viață lungă…
- Ce? - Sănătos, longeviv.
Viață eternă și 100 de ani de căsnicie…
Adică e o zicală despre 100 de ani.
Cum era? O sută de ani…
Ce am?
În legătură cu răspunsul meu…
Pot să-l dau mai târziu?
Da, gândește-te bine și cu atenție.
Serios?
Adică răspunsul tău nu expiră?
Totuși,
viața e finită, așa că fără dată de expirare nu e corect.
Bănuiesc că așa e.
Atunci…
Trebuie să ne hotărâm la un articol. Ce zici de conserve?
Nu-s prea multe feluri?
Piersici, ananas,
porumb, șuncă.
- Ton. - Să alegem melcii.
Data de expirare e…
În trei ani? E prea mult.
Ce zici de saira?
Fără conserve din inox.
Dar orezul instant?
Ăsta mai are șase luni.
Ăsta, opt luni.
- Ăsta, un an. - Ce zici de astea?
După tine, gândirea atentă durează cât alimentele refrigerate?
Ai spus că pot răspunde mai târziu, să mă gândesc foarte bine.
Profunzimea gândurilor e mai importantă decât durata.
Dat fiind că-s fermentate,
iaurturile nu au termenul de valabilitate cel mai lung?
Să alegem laptele!
De ce ai mai întrebat, atunci?
Dar trebuie să fie din spate.
Bine.
E lapte simplu și lapte cu căpșuni.
Și cu ciocolată, banane și cafea. Pe care îl alegem?
A plecat? Când a plecat?
O să-l aleg pe cel cu termenul de valabilitate cel mai scurt.
Scuzați-mă.
V-am urmărit.
- Ce faceți? - Poftim?
Câștig salariul minim și am aranjat toate alea foarte bine.
Ce să fac dacă le deranjați așa?
Îmi cer scuze.
M-ai speriat.
Ce e asta?
Mâncare. Dați-le și celorlalți.
Ce crud ești!
Nu știi că sunt intolerant la lactoză?
Sunt și conserve.
Stai.
Înțeleg ananasul și piersicile,
dar de ce ai luat saira și melci?
Eu îl iau pe ăsta. Sunt la dietă.
Scuze, dar ăsta e al meu.
- Ție îți place cu banane. - Da?
Da.
De obicei, da, dar ăsta are termenul de valabilitate cel mai scurt.
Măi să fie! De ce a zâmbit așa?
Am fluturi în stomac.
Melci la micul-dejun? Vai!
Ce zici de o doză de bere?
Soju?
Soju și bere?
- Vrei să scrii despre ce ai făcut? - Da, un reportaj pe săptămână.
E la modă zilele astea.
Alegi un subiect în fiecare săptămână și scrii un articol.
Poți? Nu voiai să te transferi la alt departament?
În filme, supereroii au mereu două slujbe.
Și două identități.
Eu sunt un om obișnuit, dar voiam să încerc.
Pot să te întreb cum de te-ai răzgândit brusc?
Am primit titlul nemeritat de Omul Mlaștină.
- Poftim? - N-o să respingi ideea, nu?
Ce-i cu atâta încredere în tine?
Bine.
Unde te duci mai întâi?
CENTRUL DE URGENȚE HYEREUNG 911
Poftim?
Membru al echipei de salvare pentru o zi?
Da. Pentru experiență, nu interviu.
Să particip, nu să observ. Lucrez la program și răspund la apeluri.
- Dar… - Nu-ți face griji!
N-o să creez probleme.
Da, dar nu e de ajuns doar să vrei.
Din câte văd, n-o să poți merge în ambulanță.
Și nu cred nici că poți să cari ceva greu.
Vai de mine!
Ce faci?
Vreau să clarific confuziile despre mine.
Am încredere în rezistența mea.
Nu oricine supraviețuiește la social.
Ajută-mă, te rog!
Vreau să fiu pe teren, nu la birou,
și să fac mișcare ca să scriu un articol.
Bine. Înțeleg.
Vai, ridică-te, te rog. Ce faci?
Am spus că nu depinde de mine. Oprește-te!
De la cine obțin aprobare?
Poftim?
Dle Kang, de-abia aștept să citesc articolul.
Mulțumesc, dle. De-abia aștept să lucrăm împreună.
Să-mi spui dacă ai nevoie de ceva.
- Da, dle. - Uite-o! Ea e Jung Mo-eum.
Ea o să te ajute.
Trebuie să plec acum.
Nu credeam că se pricepe la oameni atât de bine, încât să fie reporter.
Dar e foarte sociabil.
- Ce ziceai? - Da.
Poftim?
De ce e asta aici?
Am lăsat-o eu aici?
Ce naiba?
Am spălat tot înainte să plec.
De ce e murdară?
Ce?
Doamne!
Oare n-am șters?
Ce?
Ce e asta?
Livrarea dvs., dle!
Hei!
Deja muncești, atât de devreme!
Așa e munca.
Azi aveți două ridichi, două verze, doi morcovi
și o pungă de ceapă, da?
Bine.
Scuze.
Ne cunoaștem cumva…
Serialul ăsta a fost sursa plăcerii mele zilele astea.
- E foarte bun. - Da.
Cum o cheamă pe actriță? E îndrăgită de toată lumea.
Și tu te uiți la serialul ăsta?
Nu, e o pierdere de timp să te uiți la TV.
Prefer să citesc.
Normal.
Despre ce e vorba?
E o poveste de dragoste. Un bărbat și o femeie se îndrăgostesc.
Vezi? E foarte previzibil.
Majoritatea lucrurilor sunt previzibile. Și asta place tuturor.
- Da, bine. - Doamne!
Și mie îmi place actorul ăsta.
- Da, și mie. - Și mie.
Cum s-au întâlnit cei doi?
În străinătate.
HYEON-JUN: NE PUTEM ÎNTÂLNI?
A fost foarte romantic.
Am analizat toate elementele cu inginerul,
inclusiv fezabilitatea lor.
Da, trebuie să programăm ședința înainte de lansare.
Da. Alo?
Alo?
Nu mai am baterie.
N-am încărcător.
- Ia-l pe al meu. - Ce?
Pare urgent. Poți folosi încărcătorul meu.
Bine. Mulțumesc mult.
Dar s-ar putea să te deranjez dacă vorbesc aici.
Nu-i nimic.
Mulțumesc.
Mulțumesc că ați venit.
Nu am venit pentru tine.
Voiam să aud ce ai de spus.
Să comandăm cafeaua mai întâi. Și o prăjitură, dacă vreți.
Vă plăcea cheesecake-ul.
De ce ai făcut asta?
Eram fericită să vă văd împreună.
De ce ai făcut asta?
Îmi pare rău.
Nu am nicio scuză.
Nu a fost infidelitate.
Dar nu vreți să-mi spuneți motivul.
Păstrați secretul.
V-ați despărțit deja,
așa că nu pot să vă împac.
Dar nu pot să renunț, pentru că e foarte ciudat.
Dacă ați anulat nunta, cred că ați ajuns la limită.
- Cum de nu vă urâți? - N-am urât-o niciodată.
Încă o iubesc pe Seok-ryu.
Ce-i asta?
Ce?
De ce naiba e cu el?
L-am luat de pe rândul din spate.
VALABIL PÂNĂ LA 29 IUNIE
Doar 11 zile?
Doamne! Scuzați-mă. Scuze.
Nu-i nimic. Țipătul lui Seok-ryu a trezit pe toată lumea.
Bun. Să începem cursul?
- Da, dnă. - Bine.
Trebuie să-l păstrez bine.
Să rămâi proaspăt aici! Ne vedem în 11 zile.
M-ai speriat.
De ce stai aici așa?
Ai închis și ai venit acasă?
Iar nu sunt clienți?
De ce erai cu Hyeon-jun?
Ce?
Credeai că poți să-mi ascunzi?
Sunt tatăl lui Seok-ryu.
Cât mă mai faci de râs?
Nu spune asta!
M-a contactat din senin și ne-am întâlnit.
Voiam să-ți spun.
Ce-a zis golanul?
Că încă o iubește pe Seok-ryu.
Vrea să se întoarcă în SUA cu ea.
Cum îndrăznește, nenorocitul?
Și tu?
Ai stat acolo și l-ai ascultat?
Ți-am spus. Vreau ca Seok-ryu să se întoarcă.
Iar începi cu prostia asta cu SUA?
Ești obsedată de SUA sau ce?
- Încerci să-ți vinzi fiica? - Poftim?
Știi cum ești.
Dacă sunt îndeplinite condițiile și lumea e invidioasă,
nu-ți pasă, orice ar simți Seok-ryu!
Așa e. Sunt egoistă.
Îmi trimitea sacoșe de la outleturile americane.
Trimitea și pantofi, dar acum sufăr că nu mai trimite.
Și ce? Speram să mă laud că ginerele meu e avocat.
Dar sunt tristă că e gata. Ești fericit?
Uite ce e…
Nu vreau să fie o ratată și să trăiască ca mine.
Nu vreau să aibă o viață jalnică, în sărăcie!
Nu știi nimic.
La naiba!
- Gyeong-jong… - Geun-sik…
Vrei să bem ceva?
Asta voiam să te întreb și eu.
- Bine, hai! - Bine.
Gyeong-jong.
Cum e viața cuiva
atât de plin de succes ca tine?
E frumoasă ca acest calamar prăjit?
Pentru mine,
viața e ca bucata asta înmuiată. Moale.
E înmuiată în senzația mea de inferioritate.
Sunt incompetent, așa că mă gândesc că am greșit.
Îmi era atât de frică, încât nici nu puteam întreba de ce.
N-am făcut decât să-mi bat soția la cap.
Viața mea e seacă.
Familia mea se poate sfărâma dintr-o atingere.
Dar acest tteokbokki…
Da?
E făcut din făină sau din orez?
Ăsta?
Ăsta e făcut din orez.
De ce?
Nu mă înțelege greșit! Cel din făină e bun, dar…
îmi place cel făcut cu orez.
- De ce? - Pentru că e…
E foarte elastic.
De obicei, la magazine se vând cei cu făină.
De ce?
Pentru că e… Asta voiai să afli?
Cel cu orez te umflă mai mult și se înmoaie mai repede.
Sosul nu se îmbibă de tot, așa că e dificil.
De ce?
Pentru că așa este. Ți-am spus de ce.
Dar mă tot întrebi de ce,
așa că îți spun de ce ăsta făcut din orez e natural așa.
De ce?
La naiba!
Eu vorbesc serios aici.
Tu de ce tot glumești?
Tteokbokki ăsta…
e din făină sau din orez?
Vai, ce obicei prost are omul ăsta când e beat!
De ce o iei de la capăt? Ești un disc stricat?
Fii serios!
- De ce? - Încetează! Pe bune!
Începi să mă sperii.
Dumnezeule!
M-a speriat.
Ce e ăsta?
De ce e aici?
Oare…
ai pus tu ăsta aici?
- Ce e ăsta? - Nu știu. Nu l-am mai văzut.
Nici eu nu știu ce e.
Stai așa, s-a spart?
Lăcrămioară…
De ce tot repeți „lăcrămioară”?
De ce? Lăcrămioară… Ce?
Vorbești despre cântec?
Noaptea târziu, în gara Mapo
E un tren de noapte fără destinație
Lăcrămioară.
Lăcrămioară…
Ce e, atunci? Nu e cântecul?
- Lăcrămioarele… - Da?
- Sunt preferatele ei. - Da?
Nu.
- Erau preferatele ei. - Bine.
Au fost greu de găsit.
Deci te-ai chinuit să găsești lăcrămioare, Gyeong-jong?
Bine, atunci.
Îți fac eu rost.
Mă ocup eu.
Îți aduc eu. Așteaptă aici!
Să nu pleci!
O să-ți aduc lăcrămioarele.
Plec să le iau.
Nebunul! Cine i-a dat dreptul ăsta?
Acum stă toată noaptea afară? Incredibil.
N-ai mai făcut asta niciodată. Mă sperii.
Un fiu nu-și poate ajuta mama?
Cu apă caldă, să se curețe grăsimea.
Da, dnă.
Spală și aia!
Cât spăl vasele,
putem continua conversația de mai devreme?
- Dă-mi-le! - Haide!
Nu fi așa! Ascultă-mă, mamă!
Ca să fiu influencer,
îmi trebuie admiratori… Adoratori.
Îmi trebuie urmăritori.
De ce să te urmărească oamenii? Pentru ce?
Ești foarte obiectivă. Nu?
Da.
De asta poți cumpăra urmăritori cu bani.
Dacă am zeci de mii, cică poți trăi confortabil.
Achiziții în grup și sponsorizări.
Am doar două milioane de woni.
Mamă, e o investiție.
Nu e suficient deloc.
- Nebunule! - La naiba!
- Vino-ncoace! - Hei!
Golanule! Și un parazit ar avea mai multă conștiință.
Ai trăit toată viața pe spinarea părinților.
Și vrei să trăiești așa și după 30 de ani?
La naiba!
Ai grijă ce spui!
Mai bine ai tu grijă ce faci!
Ești mereu cu capul în nori, în loc să-ți câștigi traiul muncind.
Nu ți-e milă de mama?
Lasă prostiile! De ce ești tu mai cu moț decât mine?
Poftim?
Mai spune o dată!
- Hei, ajunge! - Ce?
Mă doare deja capul.
De ce vă certați mereu când vă vedeți?
Seok-ryu, încetează! Dong-jin, înăuntru!
- Ești nasoală. - N-ai dreptul să te înfurii.
Mamă.
Nesimțitul ăsta te-a mai păcălit.
Să nu-i dai bani!
- O să mă ocup eu. - Ce vrei să spui?
E așa pentru că îl dădăcești mereu!
Pentru că…
are o gaură în inimă din naștere.
Doctorul a zis să nu-l faci să plângă, că îl operează.
Am auzit asta de o mie de ori.
Dar nu a fost operat.
Gaura s-a închis singură. Trebuia să fii mai strictă cu el.
De ce l-ai lăsat să fie așa de imatur?
O să vezi cum e când ai copii.
Dacă te poți purta așa cu copilul bolnav.
Iar îi iei apărarea?
E așa de grav să fii bolnav?
AU MAI RĂMAS ZECE ZILE
ÎȚI UREZ O ZI BUNĂ
La naiba!
- Ce faci? - Ce? Nimic. Să intrăm!
- Ia asta! - Bine.
Au mai rămas zece zile.
Îți urez o zi bună.
Mi-a trimis un emoji?
E prima oară.
S-a întâmplat ceva bun?
Hyeon-jun.
Mă bucur că te-am prins înainte să se răcească.
Ce e ăsta?
Ceai de iasomie.
Mi-am schimbat strategia.
„Ultimele” n-au funcționat, mă întorc la început.
Păreai ocupat mai devreme și n-am apucat să îți spun.
Mulțumesc pentru încărcător.
Îți rămân datoare.
N-a fost mare lucru.
Ba da.
Pot să-ți fac cinste cu ceva de băut?
Nu, e în regulă.
Ba nu e.
Îți cumpăr o cafea.
Dar cafeaua de aici…
nu e bună.
Am înțeles.
Îți place osam-bulgogi?
Ce?
- Nu-ți place? - Ba da.
Să mergem, atunci.
Ceai de iasomie.
- De ce? - E bun pentru digestie.
Mi se pare că bei prea multă cafea.
Te aștept afară.
O s-o iau de la început.
Dacă fac asta,
poate îmi vei zâmbi ca altădată.
Asta a fost tot pentru azi.
La revedere!
Poate nu trebuia să fim atât de buni.
Nu pot să cred că le place deja.
Nu e bine?
Nu.
Colaborarea noastră se va încheia prea rapid.
Trebuia să le desenezi cu piciorul, să ne respingă.
Voiam să fiu stresată de termene-limită, să muncim noaptea.
Sunt prea competent pentru asta.
Știi să faci și glume acum?
Știu de ce sunt furioasă. Cred că ești confortabil în preajma mea.
Am intrat singur în foc.
Cum ai zis și tu, nu știi cum o să fie până nu intră în cuptor.
Stai așa, ai…
I-am spus lui Seok-ryu ce simt.
Ce a spus?
N-a răspuns încă.
Ești blocat în cuptor și nu știi încotro s-o iei.
Ai putea spune asta.
Sper să se crape.
Sper să se umfle și să explodeze.
Sufăr deja. Nu mai am nevoie și de ajutorul tău.
Deci așa este.
De asta se spune că bărbații și femeile nu pot fi prieteni?
Motivul pentru care nu pot să rămân prieten cu Seok-ryu
nu e pentru că e femeie.
Ci pentru că e Seok-ryu.
Mă enervează, dar sunt de acord.
Nici nu cred că m-ai înșelat, fiind îndrăgostit de ea.
Erai grozav când eram împreună.
Eram foarte emotivă pe atunci.
Stăteam ghemuită într-un colț întunecat,
iar tu mă aduceai mereu în lumină.
Probabil de aceea…
n-am putut să te uit.
Asta înseamnă că am fost părăsită?
Nu, și tu ai putea fi părăsit.
- Ce? - Bărbatul de la restaurant.
Părea formidabil.
Păreau foarte apropiați.
Ca să nu mai spun
că e un bărbat sexy și matur, care are încredere în sine.
De curiozitate…
S-a schimbat percepția socială pentru bărbați sexy?
Sau să pun la îndoială gustul tău pentru frumos?
Te simți amenințat.
Normal că nu.
Te întreb doar ca partener de afaceri.
Sună-mă dacă ieși spart din cuptor.
Îți iau ceva de băut.
De ce ești așa de pesimistă…
Un makgeolli.
Nu beau și n-o să beau niciodată.
Spune-i lui Myeong-u că îi trimit în curând bolul promis.
BAE DONG-JIN
Seung-hyo, ești liber diseară?
TRANSFERI 2.000.000 WONI?
Tranzacție în curs de procesare. Doriți chitanță?
SUMA: 2.000.000 WONI SOLD: 180.002 WONI
Retrageți cardul.
Verificați dacă v-ați luat toate lucrurile.
Mulțumim.
Bună, n-am mai vorbit de mult.
Nu, doar că…
Mă întrebam dacă știi vreun job part-time.
A fost distractiv.
- În fiecare zi e. - Ce?
Nu, ca data trecută…
Te sun mai târziu.
Scuzați-mă. Ce este aici?
O școală de bucătari.
Ținem și cursuri de gătit.
- De gătit? - Da.
Vai de mine!
Dle, îmi dați o porție de tteokbokki?
Îmi pare rău.
Nu cred că îți pot vinde așa ceva.
De ce nu? Aveți mult.
Nu cred că le pot vinde cu conștiința împăcată.
Sunt prea moi.
Ce să fac?
Bine. La revedere!
Doamne!
Îmi pare rău. Vino data viitoare!
Ce-ar fi să o luăm de la început?
Da. E punga de dinainte.
Ce e asta?
Ce e asta? N-am pus-o eu aici.
Dragule.
Ce e?
Am ajuns acasă!
Bună!
De ce stai aici?
Nu e nimeni acasă?
Dong-jin a spus că vrea să vorbim.
A spus că întârzie și să îl aștept înăuntru.
De ce vrea să vorbească cu tine?
Nu știu. A zis că vrea să-mi propună ceva.
La naiba! Nenorocitul!
Te-a întrebat și pe tine?
Cred că a înnebunit de tot.
Ce e?
Mamă, știi ce face Dong-jin?
Ți-a cerut bani, iar acum i-a cerut…
MAESTRU BUCĂTAR COREEAN PRACTICĂ
Ce faci?
Ce sunt toate astea?
Mamă, nu ți se pare că exagerezi? Zău așa!
De ce te uiți la ce am în geantă?
Ce sunt toate astea?
Mătușă Mi-suk, calmează-te mai întâi!
- Stai jos… - Nu se vede?
E un manual de gătit.
De ce? De ce ai așa ceva?
Pentru că vreau să gătesc.
Ce?
Să auzim ce are de spus mai întâi.
Are motivele ei.
Seung-hyo, știai? Știai că face cursuri de bucătar?
Da.
Doamne!
După ce că v-ați făcut de cap,
acum conspirați?
Îmi pare rău.
- Dar… - El n-a făcut nimic greșit.
- Asta e treaba mea. Visul meu. - Cum îndrăznești?
Deci…
de-aia veneai la mine în local?
Să-mi folosești bucătăria în secret?
Îmi pare rău.
N-aveam unde să exersez.
Voiam să vă spun după ce îmi luam certificatul.
Certificatul?
Seok-ryu, chiar vrei să faci munca asta?
Da.
M-am străduit mult să-mi găsesc visul.
Dumnezeule!
Și munca ta de dinainte?
Cum e?
Cât ai studiat… Și experiența ta?
A fost o experiență valoroasă. Mi-a plăcut perioada aia.
Dar…
cred că s-a încheiat, tată.
Am crescut o nebună deșteaptă.
Seok-ryu, ți s-au urcat la cap laudele?
- Tată… - N-ai putut să stai la un job zece ani.
Chiar crezi că reziști la genul ăsta de muncă
dacă ai mentalitatea asta?
Ce se întâmplă?
De ce sunteți iar supărați?
Tot din cauza ta, Seok-ryu?
Nu credeți că sunteți prea duri cu mine?
De ce aveți alte standarde pentru mine?
De ce sunteți așa de stricți cu mine?
Ce-a făcut Dong-jin până acum?
A vrut să fie fotbalist, dar a fugit din tabără.
A vrut muzică, i-ați cumpărat instrumente,
dar s-a lăsat.
A încercat de patru ori să intre la facultate.
A intrat în trupa teatrului, dar a plecat imediat.
De ce naiba dezgropi trecutul?
Știți de ce am muncit atât de mult până acum?
Ați suferit amândoi din cauza lui Dong-jin.
N-am vrut să vă supăr și eu.
Dar el ce face acum?
Are încă o idee nebunească și te bate la cap, mamă!
Tacă-ți gura!
Taci!
Cum de îl suportați mereu,
dar eu n-am voie să fac nicio greșeală?
De ce…
De ce nu pot să fac ce vreau cu viața mea?
Bine.
Seok-ryu, fă ce vrei! Poți să faci tot.
În afară de bucătărie.
Sunt sigur că e distractiv acum.
Îți imaginezi clienții mâncând fericiți în restaurantul tău încântător.
Sunt sigur că e ca un basm.
Și eu am fost la fel.
De aceea tu nu poți.
Nu poți, pentru că eu am trecut prin asta.
Hei!
Nu ești singura nedreptățită! Nu ești singura victimă!
Toată viața m-ai criticat!
La naiba! Ce enervant! De parcă e singura nedreptățită.
Nu mă urmări!
Hai cu mine!
De unde știi locul ăsta?
L-am păstrat pentru astfel de momente.
Când trebuie să alin pe cineva.
Deci ai venit aici cu Tae-hui.
Există etica în afaceri.
Dar, știi…
faptul că știm toate detaliile trecutului fiecăruia
nu prea e un avantaj pentru mine.
Uită-te la florile alea!
Ce albe sunt! Parcă sunt popcorn.
Cum funcționează creierul tău? Cum treci de la flori la mâncare?
Arată delicios. Vreau să pun caramel peste ele.
Cum crezi că se cheamă?
Spirea…
sunt lângă ăștia, chionanthus.
Cică frunzele arată ca orezul.
Înțeleg.
Ce nume interesante!
Nu ești suficient de înaltă.
La naiba!
Te simți mai bine?
Sunt doar puțin jenată.
Cum de ajungi să vezi toate momentele jenante din viața mea?
Îmi amintesc tot trecutul tău întunecat…
Stai, nici ăsta n-o să mă ajute mult.
Ce enervant!
Foarte mult timp m-am simțit nedreptățită.
Credeam că, dacă vorbesc despre asta,
o să mă simt mai bine.
Dar mă simt mai rău.
Cunosc senzația.
Părinții nu au mereu dreptate.
Și ei fac greșeli cu copiii lor.
Când discuți despre asta, ajungi să te simți vinovat fără motiv.
Exact.
De unde știi asta? Și tu te-ai certat cu părinții?
Nu.
Îți invidiez familia.
Părinții tăi sunt educați, au grijă cum vorbesc.
Și nu ai un frate tâmpit.
De-asta te invidiez. Când o să se maturizeze?
În ce bucătărie o să exersez acum?
La biroul nostru.
- Ce? - Folosește bucătăria după ce pleacă toți.
Toți sunt în delegație săptămâna asta.
Dar tot nu pot face asta la tine la birou.
Ai uitat că sunt președinte?
Ai prins gustul puterii.
Nu poți fi neglijent doar pentru că ești șeful.
- Vrei să o folosești sau nu? - Da, vreau.
Dar o singură dată.
Și nu am cerut eu favoarea asta.
Tu te-ai oferit.
Am spus eu altceva?
Bine.
Peisajul e foarte frumos.
Chiar arată ca popcornul.
E trecut de miezul nopții.
Mai ai nouă zile.
Așteaptă-mă!
CENTRUL DE URGENȚE
Sunt Kang Dan-ho.
Îmi pare bine.
Bun-venit în echipă!
Am auzit că vii, și nici n-am putut dormi.
De ce?
De-abia așteptam.
Facem poze azi?
Mi-am pus o mască aseară.
- Vai! - Ești aici să te distrezi?
Poartă-te normal!
O să vadă cât de serioasă e munca.
- Da, dle. - Cu toții ne riscăm viețile.
- Ar trebui să știi. - Da, dle. O să rețin.
Ultima declarație a părut de modă veche.
E un om grozav dacă ajungi să îl cunoști.
Are și un simț puternic al datoriei.
Îmi dau seama și fără să-mi spui.
Bine. Începem?
Da, dnă!
Bine. Folosești dulapul ăsta azi.
- Bine. - Echipamentul de bază.
Ai casca de protecție, vesta, geaca termică și camera.
Poți pune camera pe vestă unde îți e confortabil.
- Bine. - Continuăm.
Mergem cu acest vehicul la un apel.
- Bine. - Să-ți arăt.
Asta e… Intră!
- Îți explic kiturile de prim ajutor. - Bine.
Geanta mică e pentru semne vitale.
- Semne vitale. - Cea mare e pentru răni.
Asta e pentru stop cardiac.
Geanta cu fluide.
Ți le explic pe rând.
Dispecerat de urgență. 15-3 Boun-dong, Seongbuk-gu.
- Centurile. - Casca.
Ferigă asezonată!
Uau!
Arată foarte bine.
Ce bună e!
Mănâncă!
Și tu?
Trebuie să plec acum.
- Poftim? - Am zis „mersi”.
Fiul tău a crescut, timpul a trecut.
A sosit timpul.
E o decizie importantă în viață. Gândește-te la ce am spus.
- Suntem paramedici. Am primit un apel. - Aici!
Sunteți bine, dle?
Cred că m-am lovit la spate. Nu mă pot mișca.
Toaletam copacul și am căzut.
Cred că era un stup de albine.
Să aduc echipament de protecție?
Nu, nu mai putem zăbovi.
Starea lui se poate înrăutăți.
Nu sunt viespi. N-o să mori.
Vino-ncoace!
Dle, nu vă mișcați!
Bine că pacientul nu e în stare gravă!
Da.
Dar nu pot spune același lucru și despre fața ta.
Nu mă doare deloc. Mă simt bine.
Da, și puteai să pleci dacă ți s-a părut periculos.
De ce ai continuat să ajuți?
Cum să nu? Suntem o echipă azi.
Uniți ca frații.
Uniți, pe naiba!
Du-te să te tratezi! Trebuie să ne întoarcem.
Nu, vreau să încheiem ziua împreună.
Cum poți să salvezi pe cineva arătând așa?
Tu vorbești, Mo-eum?
Fața ta e în regulă, dar ai fost înțepată peste tot.
De ce mi-ai spus pe nume?
Dacă îți zic „dra paramedic”, pare mai puțin personal.
- Și cum să îți spun? - Dră Jung?
Am primit un apel.
Ajungem acolo mai repede decât de la stație.
- Să mergem! - Bine.
Haide!
Da, căpitane Jung!
Pacientul are hernie de disc, dar nu este lift.
Avem picioare.
- Hai, repede! - Să mergem!
Pe aici.
Dle?
Nu vă puteți mișca, nu?
Nu.
Ne puteți ajuta?
Ridică, dle Kang!
Bine!
Încet.
Paramedici. Laoparte!
- Dvs. ați apelat? - Da.
Ce a mâncat?
Creveți. N-a spus că e alergic.
- Oxigenul, dle Kang! - Bine.
- Dă-mi asta mai întâi! - Bine.
Dle, dați-mi voie.
- Îi iau pulsul. - Bine.
Dle doctor, pacientul pare a fi în șoc anafilactic.
Da.
Îi injectez soluția de epinefrină.
- Dă-mi EpiPen-ul! - Bine.
Dle, o să vă fac injecția.
- Ține-i brațul! - Bine.
Suflecă-i mâneca stângă!
Îi vedeți venele?
Când te-am contactat,
nu credeam că vei face proiectul de renovare.
În zilele noastre, acele limite încep să dispară.
Ca să nu mai spun că o să fie distractiv.
Un cinematograf e interesant.
Vreau să amplific această senzație
și să o transform într-un spațiu în care se experimentează.
Suntem recunoscători.
Dar se pare că și ție îți plac cinematografele la fel de mult.
Am multe amintiri de la cinema.
Da?
Da, primul film pe care l-am văzut la cinema a fost Povestea jucăriilor.
Te-ai uitat cu părinții când erai mic?
Nu, cu o prietenă dragă mie.
Aș vrea să văd și zonele personalului.
- Se poate? - Da, desigur.
Să mergem!
Mă întorc la birou. Vii să exersezi mai târziu?
Chiar pot să vin?
Nu va fi nimeni și i-am spus deja lui Myeong-u.
Bine, vin.
Ne vedem mai târziu.
Ce se întâmplă?
De ce ești cu el?
Păi, să vezi…
Am așteptat-o în fața școlii și am venit împreună.
Uite ce e…
Nu știi că asta e hărțuire?
Trebuie să chem poliția ca să te înveți minte?
N-am urmărit-o pe Seok-ryu aici.
Am venit la biroul de arhitectură.
Pentru consultație.
Ia uite! Seok-ryu și dl Choi l-au adus pe noul client.
Urcați, vă rog! O să vă servim cu drag și atenție.
Ce se întâmplă?
De ce a venit?
N-am mâncat nimic, dar mi-e rău.
Deci vrei să construiești o casă.
Da.
Părinții mei tocmai s-au pensionat
și vor să se întoarcă în Coreea.
Avem niște teren în Gapyeong.
Au zis că ar fi frumos să aibă o casă de vacanță.
Sună bine. Ce idee bună, nu?
Noi, Atelier In,
vrem să le oferim părinților tăi o pensie liniștită și fericită.
Te-ai gândit la un buget și când ai vrea să începi construcția?
Deocamdată…
aș zice că anul viitor.
O clipă. Scuze.
Bună, Hye-ran!
E un gândac? Omoară-l!
Ce?
Bine, vin imediat.
S-a întâmplat ceva acasă?
Cred că Ro-hui a înghițit niște pesticid.
Ce? Nu e grav?
Copiii sunt bine.
Dar cred că trebuie să plec.
Scuze. Poți încheia cu dl Choi.
Bine, du-te!
- Da. Plec. - Myeong-u, sună-mă!
Da.
Scuze.
Dle Song Hyeon-jun,
consultația asta e o scuză, nu?
Mai degrabă un pretext.
Planurile sunt reale.
Înțeleg.
Dar, din păcate,
nu intenționez să lucrez la proiect.
Înțeleg.
Păcat.
Am auzit că ești un arhitect priceput.
Desigur, mi-a zis Seok-ryu.
Nu-i mai rosti numele!
Și nici nu mai veni!
S-a terminat între voi doi.
Ba nu.
Relația noastră e prea rezistentă ca să ne despărțim așa de ușor.
Asta crezi numai tu.
O să vezi, în timp.
O să vezi ce fel de relație am avut și ce am însemnat
unul pentru celălalt.
Nu sunt curios să aflu ce e în trecut.
Cred doar ce spune Seok-ryu.
Asta se bazează doar pe prietenie?
Normal că nu.
Cum merge cu practica?
Scuze că a durat atât.
- De ce mă urmărești? Nu pleci? - Nu. O să plec cu Seok-ryu.
Dacă o ții așa,
te reclam pentru încălcarea proprietății.
Discuți jurisprudența în fața unui avocat?
Uiți că asta e firma mea?
Scuze, dar puteți pleca amândoi?
Mă deranjați de la gătit.
- Nu mai zic nimic. - Eu mă uit de aici.
Dacă ați sta pe scaun,
ar fi foarte bine.
Bine.
- Amândoi. - Bine.
Mulțumesc.
Chiar nu pleci?
Nu, mi-am eliberat programul.
Și vreau să mănânc ce gătește Seok-ryu.
Te întreb pentru că sunt curios.
Personalitatea ta a fost mereu așa?
Da, i-a plăcut asta la mine.
Joc strategic și am un scop clar.
Cât trebuie să mai aștept?
- Ai terminat? - Ți-e foame?
Trebuie doar să prăjesc chiftelele și să le fierb în supă.
Nu te grăbi! Aștept cât trebuie.
Nu te grăbi!
Apropo,
miroase foarte bine.
O aromă plăcută și aromată.
- Parcă se caramelizează. - Nu gătesc eu asta.
Dar am simțit și eu mirosul.
Le-am luat pentru tine.
Popcorn!
Ai spus că vrei să mănânci, dar îmi pare rău…
Sunt reci acum.
Nu-i nimic. Mi-e foame.
Nu le mânca!
Nu poți să mănânci prostii.
Ce faci?
Te porți de parcă le-am otrăvit.
Grăsimile hidrogenate nu sunt sănătoase.
Ăsta-i gustul!
Aroma diavolească dulce și sărată îmi curge prin vene.
Ții minte când ne-am uitat împreună la Povestea jucăriilor?
Da. Țin minte replicile.
- „Către infinit!” - „Către infinit!”
- Mai ții minte? - Desigur.
Să-mi păstrezi popcorn!
Ia și tu!
Bravo!
Da, și ție! Doamne!
- Ești bine? - Da.
Arăți ca și când ai leșina.
Ai mințit despre rezistența ta.
Pentru că rezistența celorlalți e absurd de mare.
Vai de mine!
Ce ai pățit la față?
A fost înțepat de albine.
A muncit din greu azi.
N-a muncit chiar din greu. Azi a fost mai răcoare.
Vara avem chiloții leoarcă de transpirație.
Păcat că n-o să afli cum se simte atunci când se usucă.
Ce parte a verii preferi?
Revin.
Ai mâncat de prânz?
Du-te să te schimbi.
Hai să mâncăm!
Da, dle.
- Să mergem. - Unde mâncăm?
Puteți mânca acum.
- Mulțumim! - Mulțumim!
Restaurantul ăsta e bun. Carnea e foarte fragedă.
Căpitanul Yeon te-a adus în locul lu preferat.
Înseamnă că te-a acceptat.
Încearcă cu sosul de usturoi! E mai bun.
- Bine. - Încearcă cu gat-kimchi!
E foarte bun.
O să evit să mănânc miere.
Acum port pică albinelor.
O să scrii un articol bun. Știi că n-avem timp să mâncăm.
Nu doar asta. N-a fost timp nici să mergem la baie.
De aici și bolile noastre profesionale.
Infecții urinare.
Căpitanul Jung a avut una luna trecută…
Hei!
Mănâncă asta!
Aveam gura plină.
Mai sunt alte dificultăți?
Vorbiți deschis!
Nu ascultăm muzică clasică. Ai auzit?
E folosită drept sirenă.
Da.
Sunetul de alarmă îi sperie pe toți.
L-au schimbat pentru sănătatea mintală. Dar acum ne sperie muzica clasică.
Eram în baia unei librării și m-am speriat
când am auzit muzica de la stop cardiac.
Am uitat că n-aveam pantaloni și era să plec.
Mozart.
- Mozart? - Da.
De aceea o altă boală profesională este aritmia.
Suntem mereu stresați.
Cum scăpați de stres?
Întâlniri.
Aș vrea eu. E mai degrabă o dorință.
Sunt singur acum.
Aveți timp de întâlniri?
Ne facem timp.
Cum stăm atât de mult timp împreună, ajungem să ieșim cu colegii.
Relații la muncă?
- Ați avut așa ceva? - Eu m-am căsătorit cu o colegă.
El a fost cu o fată din academie.
Și tu?
Poftim?
Nu mă interesează.
Dra Jung preferă eroii din Marvel și DC.
N-o impresionează bărbații reali.
Ba nu! E unul! Atunci!
Cel care a eliberat strada.
- Omul Mlaștină? - Da!
Trebuia să-i iau numărul de la mașină.
Dacă vrei să o impresionezi, trebuie să fii memorabil ca tipul acela…
Carnea e mai bună cât e caldă!
E fierbinte!
Ce grijă ai de el în seara asta!
Vreau și eu.
Mulțumesc.
Hai să bem!
Poftim!
De ce sunt două castroane?
- Chiar îi dai și lui unul? - Să guste mai mulți.
Să o evaluați obiectiv.
N-o să te superi dacă o criticăm, nu?
E un proces necesar pentru creștere.
Dai o mare importanță
degustării mâncării, nu?
Am avut o relație ideală în care ne ajutam să creștem.
- Clar. - Nu mâncați!
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
E bună.
- Seok-ryu, ți-e bine? - Seok-ryu!
- Ce e? Ți-e rău? - Stomacul…
Unde și cum te doare?
Ce simptome ai? Te poți ridica?
Nu e bine. Să mergem la spital.
Te duc eu.
Hyeon-jun, ține-mă!
Ține-te de mine!
Dră, durerea abdominală e intensă?
Când a început?
Puteți descrie simptomele?
Acum trei ani…
Am făcut o operație în SUA.
O clipă.
Fișa medicală a lui Bae Seok-ryu.
Vă rog să i-o dați doctorului.
Ce operație ați făcut?
Cancer de stomac.
Cancer de gradul 2.
Mi-au scos 70% din stomac.
Am făcut chimioterapie.
SECRETUL LUI
SECRETUL EI
DRAGOSTEA DE ALĂTURI
Seok-ryu nu e un copil. E o femeie.
Cum te simți acum?
E un gol între Seok-ryu și mine.
Iar Hyeon-jun
umple acel gol și văd o latură a ei pe care n-o cunosc.
Dacă o iei pe drumul ăsta,
vreau să fie cum trebuie, ca să nu greșești.
Hyeon-jun m-a cerut în căsătorie.
Cum ai putut să nu-mi spui?
Atât de puțin însemn eu pentru tine?
Atât de puțin însemn eu ca prieten?
Subtitrarea: Ligia Constantinescu