LÁSKA OD SOUSEDŮ
- Sok-rju. - Ahoj, teď…
Nejdřív mě vyslechni.
Už nechci otálet.
Říkal jsem, že počkám,
ale jen jsem si namlouval, že chci být ohleduplný.
Něco jsem si nalhával.
Bylo to ze strachu. Bál jsem se.
Takže…
Jde o to…
Tentokrát to řeknu.
Když jsem říkal, že se z tebe zblázním…
Že se z tebe pomátnu…
Chtěl jsem tím říct…
Že…
Mám tě rád.
To pálí!
Proboha!
Jsi v pořádku?
- Jo, dobrý. - Ukaž.
Ne, dobrý.
- Popálila ses. - To nic.
Udělají se ti puchýře.
Proč nedáváš pozor?
Za to můžeš ty.
Já nevěděl, že se to vaří. Sám jsem hořel.
Prosím?
Nehýbej se. Musíme to polít studenou.
Jak to, že máš tak teplé ruce?
Co?
Asi normálně vydávám hodně tepla.
- Mám jít k doktorovi? - Ne. To je dobrý.
Nevypadá to hezky. Co když budeš mít jizvy?
O nic nejde.
To teď určitě bude na denním pořádku.
Když jsem se rozhodla vařit,
určitě se popálím vodou, ohněm i od oleje.
Ježíši. Ani já ti to nevymluvím.
Kdo jsi, abys mi říkal, co mám dělat?
Jen mám o tebe starost.
Proč bys měl mít o mě starost?
Vážně to chceš vědět?
Od dětství až do teď,
od rána do noci…
Je to můj osud i úkol. Ale mám spoutané ruce.
Hlídám tě, abys sekala latinu.
Mám strach, že tě máma praští, když řekneš nějakou blbost.
Hej!
Kvůli různým pitomcům ses už v životě dost nabrečela.
Co ještě? Pořád tě někdo mlátí a šťouchá.
Jsi autíčko na autodromu?
Jsme v kuchyni. Je tu spousta ostrých i tupých předmětů.
Proto mám strach, že si ublížíš.
Zajímá mě, jestli pořádně jíš.
A doufám…
že máš kolem sebe fajn lidi.
Tak to cítím já.
Prosím tě…
přemýšlej o tom,
jak to cítíš ty.
Vím, že jsi krátce po vztahu.
Vím, že jsi zmatená, protože on je tu taky.
Dám ti čas na rozmyšlenou.
Já ti odpověděl jako první
a ty mi dáš odpověď později.
Panebože, je tu potopa.
Co jsi vařila?
Knedlíčkovou polévku.
Nechal jsem ti dárek v nočním stolku. Snad se ti bude líbit.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ K NAROZENINÁM
Tenhle je hezčí.
Pane profesore?
Říkal jste, že máte něco důležitého.
Proč jste se vrátil?
Musel jsem se zmýlit.
Já myslel, že už je to pryč…
ale asi ne.
Máte na mysli nějaký případ?
Modrý kód.
- Pohotovost, modrý kód. - Jdeme.
8. DÍL JEHO TAJEMSTVÍ
Fakt nejdeš plavat?
Nemáš ráda vodu?
Proč?
Mám strach.
A nemůžu dýchat.
Je tma a jako by mě něco stahovalo dolů.
Ve vodě
slyšíš stejné zvuky, jako když si zacpeš uši.
Nemusíš se bát.
Sung-hjo to asi netuší,
ale to on se líbil první mně.
Byla jsem hodně malá a postupem času na to zapomněla.
Je to zvláštní, ale ty pocity
jsou stále živé.
Ale Sung-hjo…
je jenom Sung-hjo.
Ty blázne.
Fakt jsem to udělal.
Neuspěchal jsem to?
Nebylo to přehnané?
Ne.
Když jsi vytáhl nůž, musíš řezat.
Ale asi jsem řízl, do čeho jsem neměl.
Ne.
Působil jsem rozhodně.
Bylo to dobré. Povedlo se to.
Nemůžu věčně váhat.
Na víc jsem se nezmohl,
než že mě dohání k šílenství?
Vážně dohání.
Že jsem kvůli ní ztratil rozum?
Taky že jo. Tohle je šílený.
Jak se jí podívám do očí?
Proboha.
Já se zblázním.
Ne, nebylo to na ni moc.
Nebylo.
Bylo to moc. Fakt moc.
Jak se jí zítra podívám do očí?
Já ne… Jak se tomu vyhnout?
Sakra, já se zblázním.
Už spí?
Nespí.
To je šílený.
Ale proč nespí?
Proboha živýho, proč nespí?
Já se zblázním.
Zřejmě jsem to uspěchal.
Asi jo.
Proč nespí?
Do háje, já se zcvoknu.
To je šílenost.
Nezamhouřil jsem oka.
Dobré ráno.
Vyspala ses dobře?
Samozřejmě.
Ale ty vypadáš unaveně.
Nemohl jsi spát?
Měl jsem dost práce.
- Dáš si kafe? - Ne, pak si dám čaj.
Líbí se ti dárek?
Čekala jsem, až si všimneš.
Jo, moc.
Víš přesně, co mám ráda.
Sluší ti.
Díky. Budu si ho opatrovat.
Příště ti dám něco hezčího.
Dobře, beru tě za slovo. Platí.
Jasně.
Už se nemůžu dočkat.
Ahoj.
Byls na noční? Máma měla včera narozeniny.
Jo?
Měl jsem toho moc, zapomněl jsem.
- Omlouvám se. - To nic.
Narozeniny jsou každý rok. Nejsou důležité.
- Je pozdě, ale co zajít na jídlo? - Půjdu si odpočinout.
Jsem utahaný.
Bože, ty pytle pod očima.
I Smrtka je hezčí než já.
Zastav si to krvácení tímhle.
Budeš ji mít od krve. Byla drahá?
Na tom nezáleží.
Proč jsi sem chodila? Je to riskantní.
Kdo zastavuje krvácení z nosu kravatou?
Měla bych mu ji vrátit.
Bože, ani nebyla otevřená okna.
Kde se všechen ten prach bere?
- Mami. - Co?
Jen mě tak napadlo,
přemýšlelas někdy o investování?
O investování?
Jo.
Určitě víš, že dnes je éra marketingu.
Pro fitness trenéry je vlastní promo stěžejní.
Slyšelas o Instargramu?
Jo. Fotíš si něco do mobilu a pak to postneš, ne?
Znám to z telky.
Já to věděl. Jdeš s dobou.
Když zazáříš na Instargramu, můžeš se stát influencerkou.
Pak jsi schopná přitáhnout k sobě všechny peníze v zemi…
Jak se opovažuješ zas vyrukovat s tím blábolem?
Hele.
Promiň, starší sestro. Co kdybys vypadla?
Jsem jen o rok a měsíc starší než ty.
Co si tady hraješ na pohodáře?
Viděla ses v zrcadle?
Víš,
chtěla jsem zbytek života prožít krásně a bez násilí, ale…
Kristepane!
Nestydíte se, hned ráno se hádat před matkou?
Mami, probereme to později.
Neposlouchej ho, mami.
Ještě jednou s tím začni,
a zabiju tě, jasný?
- No jo. - Tak dost.
Dnes nemáš tričko?
Jsou v prádelně.
Ne, pár jsem ti jich složila a dala do pokoje.
Ne, jsou pryč.
Navoněla ses?
Já?
Jo, ty.
To je síla.
Vyspala ses dobře?
Jasně!
Roztáhla jsem se na posteli a okamžitě jsem spala.
Já si taky lehl a hned usnul, jako když mě do vody hodí.
Chrápala jsem, až mě bolí nos.
Já skřípal zubama a málem si vykloubil sanici.
- Skřípeš ze spaní zubama? - Co?
Málem bych zapomněla.
Díky moc za půjčení.
Všechna ta krev pustila.
Škoda, že tam nezůstala.
Proč? Abys chtěl něco víc?
Ne, aby mě v ní mohli pohřbít.
Vypadalo by to pěkně.
Co šílíš? Myslíš, že žiješ v nějakým melodramatu?
A proč by tě pohřbívali? Musíme se dožít 100.
Dožít 100? Spolu?
Přeřekla jsem se.
Znáš to rčení o dlouhověkosti…
- Jaké? - O zdraví…
Věčný život a 100 let manželského…
No prostě se tam mluví o 100 letech.
Jak to je? Sto let…
Co to se mnou je?
Ohledně té mé odpovědi.
Fakt ti ji můžu dát později?
Jo, pořádně si to rozmysli.
Ano?
Takže tvoje odpověď nemá datum spotřeby?
No, ale život
je konečný, takže nestanovit žádné datum není fér.
To asi ne.
Tak…
Co vybereme? Třeba konzervy?
Není jich tu moc?
Broskve, ananasy,
kukuřice, šunka.
- Tuňák. - Co surmovky?
Lhůta trvanlivosti je…
Tři roky? To je moc dlouho.
Tak co makrela?
Žádné konzervy.
Co instantní rýže?
Šest měsíců.
Tahle osm.
- Tahle je na rok. - Co tohle?
Pečlivé uvážení mám stihnout za lhůtu trvanlivosti chlazeného zboží?
Říkals, že si to mám rozmyslet a dát si s odpovědí načas.
Nejde o to, na jak dlouho se zamyslíš, ale jak hluboce.
Nemají v pultu nejdelší životnost
jogurty, když jsou zakysané?
Tak mléko.
Proč ses teda vůbec ptal?
Ale vezmi nějaké zezadu.
Platí.
Takže. Je tu obyčejné, jahodové,
čokoládové, banánové a kávové. Jaké vybereme?
Je pryč? Kam zmizela?
Tak to vyberu to s nejkratší spotřební lhůtou.
Omluvte mě.
Sledovala jsem vás.
- Co provádíte? - Prosím?
Beru tady sotva minimální mzdu a všechno jsem to tu urovnala.
Musíte mi tu v tom dělat nepořádek?
Omlouvám se.
Vyděsils mě.
Co je to?
Svačina. Rozdělte si to.
To je krutost.
Nevíš, že jsem alergický na mléko?
Jsou tam i konzervy.
Cože?
Chápu, co tu dělá ananas a broskve,
ale proč jsi koupil makrelu a surmovky?
Tohle si zabírám já. Mám dietu.
Promiňte, to je moje.
- Máte rád banánové. - Ano?
Jo.
Normálně ano, ale tohle má nejkratší lhůtu trvanlivosti.
Ty kráso, on se na mě pousmál?
Mám motýlky.
Surmovky k snídani? Kristepane.
Co plechovka piva?
Sodžu?
Sodžu a pivo?
- Chcete psát o svých zkušenostech? - Každý týden jeden speciál.
To je dnes módní.
Vybrat si každý týden jiné téma a napsat o něm článek.
Zvládnete to? Nechtěl jste přeložit?
Ve filmech mají superhrdinové taky dvě práce.
I dvě osobnosti.
Jsem sice obyčejný člověk, ale rád bych to zkusil.
Smím se zeptat, co stojí za tou náhlou změnou?
Vysloužil jsem si titul Bahňák Man.
- Cože? - Nepotopíte mě, že ne?
Vy si ale věříte.
Tak dobrá.
Kam se vydáte nejdřív?
STŘEDISKO ZÁCHRANNÉHO SYSTÉMU HJERUNG
Prosím?
Chcete být na den záchranář?
Nechci rozhovor, rád bych to zažil.
Chci se účastnit, ne pozorovat. Rád bych šel s vámi na směnu.
- Ale… - Nebojte se.
Nezpůsobím vám nepříjemnosti.
Ano, ale nestačí jen chtít.
Podle toho, jak vás pozoruju, nebudete schopný řídit sanitku.
A zřejmě nezvládnete ani nosit nic těžkého.
Propána.
Co děláte?
Chci předejít nedorozumění.
Výdrž mám slušnou.
Ve společenské rubrice každý nevydrží.
Prosím, pomozte mi!
Chci do terénu, ne za stůl,
využít fyzičku k napsání dobrého článku.
Jistě, chápu.
Proboha. Vstaňte, prosím. Co vyvádíte?
Jak říkám, nezáleží to na mně. Nechte toho.
Koho mám žádat o svolení?
Co?
Pane Kangu, těším se na váš článek.
Děkuji, pane. Těším se na naši spolupráci.
Ozvěte se, kdybyste něco potřeboval.
- Ano, pane. - Už jde. Toto je Džung Mo-um.
Vezme si vás na starost.
Poroučím se.
Nečekala jsem, že to bude umět s lidmi, aby mohl být dobrý reportér.
Ale je náramně společenský.
- Prosím? - Jo.
Co?
Co to tu dělá?
To jsem tu nechal já?
Panenko skákavá.
Vždyť jsem tu včera všechno setřel.
Tak co ten svinčík?
Co to?
Bože.
Nebo nesetřel?
Co?
Co je tohle?
Vezu vám zboží, pane!
Dobrý den.
Jste ranní ptáče, už se takhle činíte.
To je holt moje práce.
Dnes dvě ředkve, dvakrát zelí, dvě mrkve
a pytel cibule, ano?
Dobře.
Promiňte?
Neznáme se…
Tenhle seriál mě poslední dobou baví.
- Je výborný. - Jo.
Jak se jmenuje ta herečka? Zbožňuje ji teď celá země.
Taky na to koukáš?
Ne, televize je ztráta času.
Radši bych si četla.
No jistě.
A o co tam jde?
Je to romantika. Muž a žena se zamilují.
Vidíte? Strašně předvídatelné.
Většinou se věci dají předvídat a lidi to tak mají rádi.
- To určitě. - Ježíši.
Ten herec se mi taky líbí.
- Jo, mně taky. - I mně.
Jak se ti dva seznámili?
Poznali se v zahraničí.
HJON-DŽUN: MŮŽEME SE SETKAT?
A tak romanticky.
S inženýrem jsme probrali všechny položky,
i jestli to provedou.
Ano, takže než to spustíme, musíme si naplánovat brífink.
Jo. Haló?
Haló?
Vybil se.
Nemám nabíječku.
- Já mám. - Prosím?
Asi je to naléhavé. Nabijte si mobil u mě.
Bezva. Moc děkuju.
Ale nebudu vás tím hovorem rušit?
V pořádku.
Děkuju.
Děkuju, že jste přišla.
Nepřišla jsem kvůli tobě.
Chci si poslechnout, co máš na srdci.
Neobjednáme si nejdřív kávu? A mají tu i zákusky.
Mívala jste ráda cheesecake.
Proč jsi to udělal?
Byla jsem šťastná, že jste spolu.
Pročs to udělal?
Je mi to líto.
Nemůžu vám k tomu dát žádné vysvětlení.
Nepodváděli jste se.
Ale neřeknete nám, co se stalo.
Děláte kolem toho tajnosti.
Už jste ranění,
takže vás dva už asi těžko stmelím,
ale nedokážu to nechat plavat, protože je to tak zvláštní.
Když jste svatbu odvolali, museli jste si projít peklem.
- Není mezi vámi nenávist? - Z mé strany nikdy nebyla.
Stále Sok-rju miluju.
Co to…
Cože?
Proč je tu sakra s ním?
Vybral jsem ho ze zadní řady.
DATUM SPOTŘEBY: 29. ČERVNA
Jen 11 dní?
Bože. Pardon. Omlouvám se.
To nic. Sok-rjuin výkřik nás aspoň všechny probral.
Pustíme se do toho?
- Ano. - Fajn.
Musím ho dobře uložit.
Zůstaň tu čerstvé. Uvidíme se za 11 dní.
To jsem se lekla.
Co tady tak sedíš?
Zavřels a šel domů?
Zase nikdo nepřišel?
Co máš s Hjon-džunem?
Co?
Myslela jsi, že na to nepřijdu?
Jsem Sok-rjuin táta.
Budeš ze mě dál dělat blázna?
To neříkej.
Setkala jsem se s ním, protože mi napsal.
Chtěla jsem ti to říct.
Co říkal?
Že má Sok-rju pořád rád.
Chce se s ní vrátit do USA.
Jak to může vypustit z pusy?
A co ty na to?
Jen jsi tam seděla a poslouchala?
Už jsem ti říkala, že jsem pro Sok-rjuin návrat.
Zase ten nesmysl s návratem do USA!
Jsi posedlá Amerikou, nebo co?
- Snažíš se svou dceru prodat? - Cože?
Známe své lidi.
Dokud jsou podmínky výhodné a lidi budou závidět,
je ti jedno, co cítí Sok-rju!
Máš pravdu. Jsem prospěchář.
Rok co rok mi od ní chodily kabelky z outletu.
Posílala i boty a mě štve, že je to všechno pryč.
A co? Chtěla jsem se vytahovat, že zeť je právník.
Teď jsem smutná. Jsi spokojený?
Já jen…
Nechci, aby si zpackala život jako já.
Nechci, aby žila v chudobě a měla nudný život!
Nic nechápeš.
Zatraceně.
- Gjong-džongu… - Gun-siku…
Nenapijeme se?
Taky jsem se chtěl zeptat.
- Dobře, pojď. - Ano.
Gjong-džongu.
Jaký je to život,
být tak úspěšný, jako jsi ty?
Je to skvělé jako tyhle kalamáry?
Připadá mi,
že můj život je spíš tenhle rozměklej kus. Děsnej blemc.
Vsákly se do něj moje komplexy méněcennosti.
Jsem neschopnej a bál jsem se, že se něco podělá.
Tolik jsem se bál, že jsem se ani nedokázal ptát proč.
Zvládnul jsem jen peskovat manželku.
Můj je suchý jako troud.
Stačí sebemenší dotyk, a rodina se rozsype.
Ale to tteokbokki…
Co?
Je z mouky, nebo z rýže?
Tohle?
Z rýže.
Proč?
Ne že by z mouky nebylo dobré, ale…
Já mám rád z rýže.
- Proč? - No protože…
Je to tužší.
Ale v občerstveních většinou najdeš ty z mouky.
Proč?
No protože… Proč tě to tak zajímá?
Ty koláčky z rýže se víc nafouknou a snadněji rozvaří.
Je to složitější, omáčka se do nich nesmí úplně nasáknout.
Proč?
No protože tak to prostě je. A už jsem ti říkal proč.
Ale ty se mě ptáš dál,
tak ti jen říkám, že ty rýžový jsou prostě takový.
Proč?
Hergot.
Já mluvím vážně.
Utahuješ si ze mě?
Tohle tteokbokki…
Je z rýže, nebo z mouky?
Bože, ty máš teda otravnou opici.
Zase od začátku? Zasekla se ti jehla na gramofonu?
No tak.
- Proč? - Nech toho, fakt!
Děsíš mě.
Proboha.
To jsem se lekla.
Co je to?
Co to tu dělá?
To ty…
jsi to sem dal?
- Co je to? - Nevím. Nikdy jsem to neviděla.
Taky nevím, co to je.
Rozbilo se to?
Konvalinky…
Proč pořád říkáš „konvalinky“?
Co s nima máš? Už vím!
Mluvíš o té písni!
Pozdě v noci na nádraží v Mapo.
Noční vlak, co nemá kam jet.
Konvalinky.
Konvalinky…
Ne? Není to ta písnička?
- Konvalinky… - Jo?
- Ty má nejradši. - Jo?
Ne.
- Měla je nejradši. - Aha.
Nedaly se sehnat.
Takže jsi nemohl sehnat konvalinky, Gjong-džongu?
Chápu.
Já ti je seženu.
Postarám se o to.
Donesu je. Nikam nechoď.
Počkej tady.
Já ti ty konvalinky seženu.
Jdu pro ně.
Blázen. Jak mohl?
Teď trajdá dokonce celou noc? Dělá si ze mě legraci?
Co se stalo? To jsi nikdy nedělal.
Nemůže syn pomoct mámě s nádobím?
Dej si horkou vodu, ať to odmastíš.
Ano, paní.
Tohle umyj taky.
A zatímco budu mýt,
vrátíme se k našemu rozhovoru?
- Dej mi to! - Hej!
Nebuď taková. Vyslechni mě.
Abych se stal influencerem,
potřebuju obdivovatele… Ne, zbožňovatele.
Potřebuju sledující.
Proč by tě lidi sledovali? Díky čemu?
Velmi objektivní. Viď?
Jo.
Proto si sledující můžeš koupit za peníze.
Do desítek tisíc už pohodlně vyžiješ.
Můžeš nakupovat kolektivně a mít sponzory.
Mám jen dva miliony wonů.
Mami, je to investice.
To ani zdaleka nestačí.
- Ty blázne. - Krucinál.
- Pojď sem. - Hej!
Ty blbe. I parazita by hlodalo svědomí víc než tebe.
Celý život se přiživuješ na rodičích.
Chceš v tom pokračovat i po třicítce?
Sakra.
Dávej si bacha na pusu.
Ty se radši vzpamatuj.
Pořád máš hlavu v oblacích, místo abys makal a vydělával!
Není ti mámy líto?
Ztichni. V čem ty jsi jiná?
Cože?
Zopakuj to.
- To stačí! - Co?
Už tak mě bolí hlava.
Proč se musíte furt hádat?
Sok-rju, nech toho. Dong-džine, běž.
- Jsi hrozná. - Nemáš se chovat jak blb.
Mami.
Už jsi mu dřív naletěla.
Nedávej mu žádné peníze.
- Já si to zařídím. - Jak?
Je takový, protože jsi ho rozmazlila!
To proto, že…
měl po narození díru v srdci.
A doktoři řekli, že nemá brečet, jinak mu hrozí operace.
Slyšela jsem to milionkrát.
Ale operaci nepodstoupil.
Ten otvor se zacelil sám. Měla jsi na něj být přísnější.
Jak to jeho mamánkovství můžeš tak dlouho tolerovat?
Pořiď si vlastní děti.
Uvidíš, jak se budeš chovat k nemocnému dítěti.
Zase se ho zastáváš?
Je ta nemoc tak podstatná?
ZBÝVÁ DESET DNÍ
HEZKÝ DEN
Zatraceně.
- Co děláš? - Co? Nic. Jdeme.
- Vem to. - Jo.
Zbývá deset dní.
Hezký den.
Poslal mi emoji?
To nikdy nedělá.
Potěšilo tě něco?
Hjon-džune.
Stihl jsem to, ještě je teplý.
Co je to?
Jasmínový čaj.
Změnil jsem strategii.
„Poslední“ nezabralo, tak se vracím na začátek.
Vypadalo to, že máte práci, tak jsem nechtěla rušit.
Děkuju za tu nabíječku.
Jsem vaším dlužníkem.
O nic nešlo.
Ale ano.
Můžu vás za to pozvat na něco k pití?
Ne, to nemusíte.
Mně to nevadí.
Koupím vám kávu.
Ale káva tady…
není nic moc.
Aha.
Máte ráda osam-bulgogi?
Prosím?
- Nemáte? - Mám.
Tak pojďme.
Jasmínový čaj.
- Proč mi ho dáváte? - Je dobrý na zažívání.
Vypadalo to, že pijete moc kávy.
Budu venku.
Začnu zas od začátku.
Třeba se pak
na mě usměješ jako dřív.
To je pro dnešek všechno.
Ahoj.
Možná nám to nemělo vyjít.
Nechápu, že Fresco hned souhlasilo.
Není to fajn?
Není.
Naše spolupráce tak skončí moc brzy.
Měls to nakreslit nohou, aby nás odmítli.
Chtěla jsem mít nemožné termíny a pracovat přes noc.
Na to jsem moc schopný.
Naučil ses vtipkovat?
Štve mě to, protože už ti myslím se mnou začíná být příjemně.
Vstoupil jsem do ohně sám.
Jak jsi říkala, dokud to neprojde pecí, nevíš, co se stane.
Počkej, ty…
Řekl jsem Sok-rju, co k ní cítím.
Co říkala?
Ještě mi nedala odpověď.
Zdá se, že ses zasekl v peci a nemůžeš ven.
Dalo by se to tak říct.
Doufám, že to praskne.
Snad se to nafoukne a exploduje.
Já už hořím a trpím teď. Nepotřebuju tvou pomoc.
Tak takhle se to vyvinulo.
Proto lidé říkají, že se muži a ženy nemůžou kamarádit?
Důvod, proč nemůžu být Sok-rjuin kamarád,
není ten, že je žena,
ale že je to Sok-rju.
Štve mě to, ale souhlasím.
Ani si nepřijdu oklamaná, že k ní něco cítíš.
Když jsme spolu chodili, byls skvělý.
Bylo to tehdy velmi emocionální.
Já se krčila někde sama v potemnělém koutku
a tys mě vždycky vytáhl na světlo.
Asi proto jsem na tebe…
nemohla zapomenout.
Znamená to, že mám kopačky?
Tobě ale hrozí to samé.
- Jak to? - Ten muž tuhle v restauraci.
Zdál se úchvatný.
A vypadalo to, že jsou si dost blízcí.
Nehledě na to,
že je to sexy, vyzrálý a uvolněný muž.
Zajímalo by mě…
To se vnímání toho, co je sexy, tak změnilo?
Nebo snad špatně vidíš?
Vidíš v něm hrozbu.
Vůbec ne.
Ptám se coby tvůj zainteresovaný obchodní partner.
Zavolej mi, jestli z pece vyjdeš rozbitý.
Pozvu tě na drink.
Proč jsi tak negativní…
Dáme makgeolli.
To nepiju. A nikdy nebudu.
Vzkaž Mjong-uovi, že mu brzy pošlu tu nádobu.
BE DONG-DŽIN
Sung-hjo, máš dnes čas?
PŘEVÉST 2 000 000 WONŮ?
Transakce probíhá. Potřebujete účtenku?
ČÁSTKA: 2 000 000 WONŮ ZŮSTATEK: 180 002 WONŮ
Prosím odeberte kartu.
Nezapomeňte si peníze a svou kartu.
Děkujeme.
Ahoj, dlouho jsme se neslyšely.
Ne, já jen…
Říkala jsem si, jestli bys nevěděla o brigádě.
To bylo super.
- Jako vždycky. - Co?
Ne, jako posledně…
Zavolám ti později.
Promiňte. Co je to tady?
Gastroškola.
Máme i lekce vaření.
- Vaření. - Ano.
Pane na nebi.
Pane, můžu si dát tteokbokki?
Nejde to, promiň.
Tohle ti nemůžu prodat.
Jak to? Vždyť ho máte tolik.
Nemůžu ti to s klidným svědomím prodat.
Je rozvařené.
Co naděláš?
Tak na shledanou.
Ach jo.
Promiň. Přijď jindy.
Tak začneme znova.
Zas ta igelitka.
Co je v ní?
Co? To jsem sem nedal já.
Zlato.
Jo?
Jsem doma.
Ahoj.
Co ty tady?
Není nikdo doma?
Dong-džin psal, že se mnou chce mluvit.
Prý přijde později a mám tu na něj počkat.
Proč s tebou chce mluvit?
Nevím. Kvůli nějaké nabídce.
Zatraceně. Ten parchant.
Otravuje i tebe?
Muselo mu přeskočit.
Co je? O co jde?
Mami, víš, co Dong-džin vyvádí?
Žebrá u tebe, a teď navíc chce…
KOREJSKÁ KUCHYNĚ
Co děláš?
Co to je?
Nepřeháníš už to trochu? Co blázníš?
Proč se mi hrabeš v tašce?
Co je tohle?
Teto Mi-suk, hlavně klid.
- Posaď se… - Neřekneš?
Je to kuchařka.
Proč ji tam máš? Na co to taháš?
Protože chci vařit.
Cože?
Vyslechni ji nejdřív.
Má k tomu důvod.
Co ty o tom víš? Tys o těch hodinách vaření věděl?
Jo.
Proboha živýho.
Dřív jste spolu divočeli,
a teď jste se spikli?
Mrzí mě to.
- Ale… - On nic neudělal.
- To je moje věc. Můj sen. - Jak se opovažuješ?
Tak…
proto chodíš ke mně do bufetu?
Abys tam tajně mohla vařit?
Omlouvám se.
Nemám kde se cvičit.
Chtěla jsem vám to oběma říct, až získám certifikát.
Certifikát?
Sok-rju, vážně chceš dělat takovou práci?
Jo, chci.
Dalo mi dost zabrat, než jsem svůj sen našla.
Proboha.
Co tvá stará práce?
Co?
A co tvá studia? A zkušenosti?
Byla to cenná zkušenost, vážím si jí.
Ale…
Tím to asi končí, tati.
Vychovali jsme chytrýho blázna.
Sok-rju, to ti všechna ta chvála stoupla do hlavy?
- Tati… - Nevydrželas v práci ani deset let.
Vážně myslíš, že s takovou povahu
tohle zvládneš?
Co se tu děje?
Proč je tu zas nálada pod psa?
Zas kvůli tobě, Sok-rju?
Nenapadlo vás někdy, že jste na mě trochu moc tvrdí?
Proč pro mě platí jiný standard?
Proč jste na mě tak přísní?
Co Dong-džin doteď dokázal?
Chtěl být fotbalista, ale ze soustředění utekl.
Chtěl dělat hudbu, tak jste mu koupili nástroje,
a on s tím sekl.
Čtyřikrát neudělal přijímačky na vejšku.
Začal hrát s divadelním souborem, ale hned skončil.
Proč sem taháš, co bylo?
Víte, proč jsem se až doteď tolik dřela?
Kvůli Dong-džinovi jste si hodně vytrpěli.
Nechtěla jsem vám přidělávat starosti.
Ale co dělá teď?
Zas ho něco popadlo a otravuje tě, mami!
Drž hubu!
Klídek.
Proč on může všechno,
a mně nikdy neprojde sebemenší chyba?
Proč…
Proč nemůžu v životě dělat, co chci?
Fajn.
Sok-rju, dělej si, co chceš. Cokoli.
Jen ne vaření.
Určitě tě to teď baví.
Představuješ si spokojené zákazníky nad tvým jídlem v šik restauraci.
Určitě úplnou pohádku.
Já byl stejný.
Proto ty nemůžeš.
Nemůžeš, protože já už to zkusil. Ano?
Hej.
Nejsi tu jediná ukřivděná. Nejsi jediná oběť.
Celý život do mě rýpeš!
Kruci. Je otravná. Jako bysme jí ublížili.
Nechoď za mnou.
Pojď za mnou.
Jak to, že jsi mě zavedl sem?
Schoval jsem si to pro tuhle příležitost.
Když budu potřebovat někoho utěšit.
Takže jsi tu byl s Te-hui.
Existuje jistá obchodní etika.
Ale víš…
znát navzájem do podrobnosti minulost toho druhého
mi teď nepřipadá jako výhoda.
Podívej na ty květy!
Tak bělostné. Připomínají mi popcorn.
Tvůj mozek funguje zajímavě. Od květin k popcornu.
Vypadají luxusně. Chci je pokapat karamelovou polevou.
Jak myslíš, že se jmenují?
Tavolníky třešňolisté…
tu rostou vedle bělasů uťatých.
Jeho listy prý jsou jako rýže.
Aha.
Zajímavá jména.
Nedosáhneš.
Ksakru.
Je ti líp?
Jo, i když trochu trapně.
Jak to, že jsi u všech trapných momentů v mém životě?
Vybavuju si z tvé temné minulosti všechno…
To mi taky moc nepomůže.
To je otrava.
Tak dlouho si připadám ukřivděná.
Myslela jsem si, že když se jim s tím svěřím,
uleví se mi.
Ale je to jen horší.
To znám.
Rodiče nejsou neomylní.
U svých dětí dělají chyby taky.
Když se s nimi o tom hádáš, nevíš proč, ale připadáš si provinile.
Přesně.
Jak to víš? Taky ses s rodiči hádal?
Ne.
Tolik ti tvou rodinu závidím.
Máš kultivované rodiče, hlídají si, co vypustí z úst.
A taky nemáš bráchu pitomce.
To ti závidím nejvíc. Kdy už ten spratek dospěje?
Kde mám teď vařit?
U nás v kanceláři.
- Co? - Až všichni odejdou, můžeš do kuchyně.
Tenhle týden jsou všichni na služebkách.
Přece nemůžu vařit u tebe v kanceláři.
Zapomněla jsi, že jsem ředitel?
Aha, zachutnala ti moc.
I když jsi šéf, musíš mít ohledy.
- Chceš toho využít, nebo ne? - Chci.
Ale jen jednou.
A o nic jsem se tě neprosila.
Nabídls mi to sám.
Říkám snad něco jiného?
Ne.
Je to hezký pohled.
Vážně mi připomínají popcorn.
Je po půlnoci.
Zbývá ti devět dní.
Počkej na mě.
Jsem Kang Dang-ho.
Těší mě.
Vítejte v týmu!
Nemohl jsem dospat, když jsem slyšel, že přijdete.
Proč?
Protože jsem se těšil.
Vyfotíme se dnes?
Včera jsem si dal pleťovou masku.
- Kristepane. - Jsi tu pro zábavu?
Chovej se přirozeně.
Ať vidí, že naše práce je vážná.
- Ano, pane. - Nasazujeme životy.
- To byste měl vědět. - Ano. Budu na to pamatovat.
Znělo to trochu staromódně, i na mě.
Ale když ho znáte líp, je skvělej.
A má silný smysl pro povinnost.
To jste mi ani nemusela říkat.
Tak jo. Půjdeme?
Rozkaz!
Tak jo. Pro dnešek máte tuhle skříňku.
- Jo. - Základní vybavení.
Helma, vesta, bunda a kamera.
Můžete si připnout kameru na vestu, jestli chcete.
- Fajn. - Dál.
V tomhle jezdíme na zásah.
- Jo. - Ukážu vám to.
Tohle je… Nastupte si.
- Předvedu vám lékárničky. - Dobře.
Nejmenší je na vitální funkce.
- Vitální funkce. - Největší na poranění.
Taška na zástavu srdce.
Tahle je na tekutiny.
Vezmu jednu po druhé a ukážu vám, co a jak.
Pohotovost. 15-3 Bun-dong, Songbuk-gu.
- Zapnout pásy. - Helma.
Páni! Kořeněná kapradina!
No teda!
Vypadá to skvěle.
Je to skvělé.
Jez.
A co ty?
Musím jít pryč.
- Cože? - Říkám děkuju.
Náš syn je dospělý a čas běží.
Je načase.
Je to důležité životní rozhodnutí. Přemýšlej o tom, co jsem řekl.
- Jsme záchranáři. Volali jste. - Tamhle!
Jste v pořádku?
Mám asi něco se zády. Nemůžu se pohnout.
Prořezávali jsme strom a spadl jsem.
Musel tam být včelí úl.
Mám si vzít něco na ochranu?
Ne, na to není čas.
Mohlo by se mu přitížit.
Nejsou to vosy. Neumřete.
Pojď sem.
Nehýbejte se.
Dobře že to s ním není vážné.
Jo.
To se nedá říct o vašem obličeji.
Vůbec to nebolí. V pohodě.
Mohl jste odejít, když šlo do tuhého.
Proč jste nám dál pomáhal?
To nešlo. Jsme dnes přece jeden tým.
Společný cíl.
No jo.
Dejte si to ošetřit. Musíme se vrátit.
Ne, chci den dokončit s vámi.
Jak takhle můžete někoho zachraňovat?
Ty máš co říkat, Mo-um.
Obličej máš v pořádku, ale jsi poštípaná všude jinde.
Proč mi tykáš?
Přišlo mi to osobnější než „slečna záchranářka“.
- Jak ti mám říkat? - Slečno Džung.
Volali z Gongsin-dongu.
Bude rychlejší, když se nebudeme vracet na stanici.
- Jedeme. - Dobře.
Pojďme.
Ano, kapitáne!
Pacient má vyhřezlou ploténku, výtah není.
Máme nohy.
- Honem. - Jdeme.
Tudy.
Pane?
Nemůžete se hnout?
Ne.
Pomůžete nám?
Zvedněte to, pane Kangu.
Dobře!
Pomalu.
Jsme záchranáři. Ustupte.
- Vy jste volali? - Ano.
Co snědl?
Krevety. Neříkal, že má alergii.
- Kyslík, pane Kangu. - Jo.
- Nejdřív mně. - Dobře.
Moment, pane.
- Kontroluji tep. - Ano.
Pane doktore, pacient má asi anafylaktický šok.
Ano.
Dám mu adrenalin a solný roztok.
- Adrenalinové pero. - Tady.
Pane, dám vám injekci.
- Podrž mu ruku. - Dobře.
Vyhrň mu levý rukáv.
Jdou vidět žíly?
Vím, že jsem vám zavolal,
ale nemyslel jsem si, že ten projekt budete dělat.
Dnes se hranice stále víc stírají.
A navíc myslím, že to bude zábava.
Kinosál je vzrušující prostor.
Chci to posunout dál
a proměnit ho na prostor, kde lidé mohou zažít různé věci.
Jsme vám moc vděční.
Zdá se, že máte kinosály stejně rád jako my.
Mám na ně úžasné vzpomínky.
Ano?
Jo, prvně jsem v kině viděl Toy Story: Příběh hraček.
Byl jste na něm s rodiči?
Ne, s kamarádkou, co se mi líbila.
Když jsem tu, můžu vidět prostory pro zaměstnance?
- Je to možné? - Jistě.
Pojďte.
Vracím se do kanceláře. Budeš pak vařit?
Vážně můžu?
Nikdo tam nebude a Mjong-u už o tom ví.
Dobře, přijdu.
Tak zatím.
Co se děje?
Proč jsi tu s ním?
No proto, že…
Čekal jsem na ni před školou a přišli jsme spolu.
Podívej.
Nevíš, že tohle je stalking?
Pochopíš to už, nebo mám zavolat policajty?
Já sem Sok-rju nesledoval.
Jdu za architektem.
Na konzultaci.
Podívejme se. Sok-rju a pan Čoi nám vedou našeho nového klienta.
Pojďte dál. Posloužíme vám s láskou a péčí.
Co se děje?
Proč sem přišel?
Nic jsem nejedla, ale je mi zle.
Takže chcete postavit dům.
Ano.
Rodiče jdou do důchodu
a přemýšlí, že se vrátí domů.
Máme pozemek v Kapchjongu.
Bylo by fajn mít tam něco jako rekreační bydlení.
To zní dobře. Krásný nápad, že?
My v Ateliéru In
chceme vašim rodičům dopřát klidný a spokojený důchod.
Máte už rozpočet, víte, kdy byste se do toho chtěli pustit?
Zatím…
to vypadá na příští rok.
Momentík. Omlouvám se.
Ahoj, Hje-ran.
Šváb? Tak ho zabij.
Cože?
Dobře, hned přijdu.
Něco doma?
Ro-hui asi snědla nějaký přípravek proti švábům.
Cože? Je to vážné?
Děti jsou prý v pořádku,
ale radši bych měl jít.
Omlouvám se. Domluvíte se s panem Čoiem.
Jistě, měl byste jít.
- Jo. Jdu. - Zavolej mi pak, Mjong-u.
Jo, zavolám.
Promiňte.
Song Hjon-džune.
Ta konzultace má být výmluva?
Ne, spíš záminka.
Moji rodiče to vážně plánují.
Aha.
Bohužel
nemám v úmyslu to vzít.
Aha.
To je škoda.
Slyšel jsem, že jsi dobrý architekt.
Samozřejmě od Sok-rju.
Už její jméno nevyslovuj.
A už pořád nechoď.
Mezi vámi už to skončilo.
To není pravda.
My se tak snadno nerozejdeme.
To si myslíš ty.
Však uvidíš.
Pochopíš, jaký jsme měli vztah a co jsme
jeden pro druhého znamenali.
Minulost mě nezajímá.
Věřím jen tomu, co Sok-rju říká.
Je ta víra založená čistě na přátelství?
Jistěže ne.
Jak jde vaření?
Promiň, že jsem tě nechal čekat.
- Proč jsi mě sem sledoval? Ty neodcházíš? - Ne, půjdu se Sok-rju.
Jestli tu zůstaneš,
nahlásím tě za nepovolené vniknutí.
Právníkovi máváš před očima paragrafy?
Zapomněls, že je to moje firma?
Mohli byste prosím oba odejít?
Rušíte mě.
- Už nebudu. - Budu tě jen sledovat.
Byla bych vám moc vděčná,
kdybyste se posadili.
Dobře.
- Oba. - Fajn.
Díky.
Tak ty vážně nepůjdeš?
Ne, udělal jsem si volno.
A chci si dát, co Sok-rju uvaří.
Něco mi řekni.
Byl jsi vždycky takový?
Jo, to se jí na mně líbilo.
Jsem stratég s jasným cílem.
Jak dlouho to ještě potrvá?
- Už to máš? - Máš hlad?
Jen usmažím ty masové koule a povařím je ve vývaru.
Nespěchej. Klidně počkám.
Žádný spěch.
Mimochodem,
hezky to voní.
Silné aroma.
- Karamelizuješ to? - Já ne.
Ale taky to cítím.
Něco jsem ti koupil.
Popcorn!
Říkala jsi, že na něj máš chuť.
Ale už vystydl.
To nevadí. Měla jsem hlad.
Nejez to.
Tohle nemůžeš jíst?
Co děláš?
Jako bych to otrávil.
Trans tuky nejsou zdravé.
Lahůdka.
Tuhle ďábelskou sladko-slanou příchuť zbožňuju.
Pamatuješ, jak jsme byli v kině na Toy Story?
Jasně. Pamatuju si ten citát.
„Do nekonečna a ještě dál!“
- Ty si to pamatuješ? - Jistě.
Nech mi ještě.
Nabídni si.
Skvělá práce.
Jo, vy taky. Propána.
- V pořádku? - Jo.
Vypadáš na omdlení.
Tu výdrž sis trochu přibarvil, viď?
Protože vy všichni tady máte výdrž až nelidskou.
Proboha.
Co máte s tváří?
Nechal se udatně pobodat včelami.
Odvedl skvělou práci.
Ušlo to, nebylo takové vedro.
V létě máme spodní prádlo úplně durch.
Měl byste to zažít, když to zaschne.
A kdy se vám to nejvíc hodí? Na začátku léta?
Ještě přijdu.
Obědval jste?
Jděte se převléct.
Zajdeme na večeři.
Ano, pane.
- Pojď. - Co bude k večeři?
Přeji dobrou chuť!
- Děkujeme! - Díky!
Pěkné místo. Maso se jen rozpadá.
Kapitán Jon tě vzal do své oblíbené restaurace.
Přijal tě.
Zkuste česnekovou pastu, s ní je to lepší.
- Dobře. - A k tomu čerstvé kimči.
Je jako med.
Med vynechám.
Mám na včely vztek.
Snad to bude pořádný článek. Nemáme čas ani na jídlo.
Nejen to. Nebyl čas ani si dojít na záchod.
Máme z toho nemoc z povolání.
Zánět močových cest.
Kapitánka Džung zrovna minulý měsíc…
Hej!
Dej si.
Měl jsem plnou pusu.
Máte nějaké další potíže?
Klidně mluvte otevřeně.
Neposloucháme klasiku. Slyšels to?
Je to náš poplach na stanici.
Jo.
Když slyšíme to varování, všichni se vylekáme.
Změnili to pro naše duševní zdraví, ale stejně mě teď klasika leká.
Seděl jsem v knihkupectví na záchodě
a slyšel znělku pro zástavu srdce.
Vystřelil jsem a málem si nenatáhl kalhoty.
Mozart.
- Mozart? - Jo.
Další naše nemoc z povolání je arytmie.
Jsme pořád ve stresu.
Jak ho uvolňujete?
Randěním.
I když u mě spíš hypoteticky.
Momentálně jsem sám.
Máte vůbec na rande čas?
Uděláme si ho.
Sdílíme spolu tak malý prostor, že často skončíme s někým z práce.
Románky na pracovišti?
- Máte s tím zkušenosti? - Já si v práci našel ženu.
On chodil s dívkou na akademii.
A ty?
Prosím?
Mě tohle nezajímá.
Kapitánka má ráda hrdiny z Marvelu a DC.
Neviděl jsem, že by jí imponoval skutečný chlap.
Ne! Jeden byl! Tenkrát!
Ten, co nám uvolňoval cestu.
- Bahňák Man? - Jo, Bahňák Man.
Měl jsem se podívat na tu SPZ.
Kdo ji chce zaujmout, musí být rázný jako tenhle muž.
Jez, dokud je to teplé!
To pálí!
Staráte se o něj znamenitě.
Já chci taky.
Děkuji.
Napijme se.
Tumáte.
Proč dvě misky?
- Vážně mu taky dáváš? - Čím víc ochutnávačů, tím líp.
Zhodnoťte to objektivně.
Budeš mít pochopení pro kritiku?
Pro růst je to nezbytné.
Ty na ty ochutnávky
nějak dáš, co?
Náš vztah byl ideální, neustále jsme si vzájemně pomáhali růst.
- Jasně. - Nejezte to.
- Díky za jídlo. - Díky za jídlo.
Je to dobré.
- Sok-rju, jsi v pořádku? - Sok-rju!
- Co se děje? Je ti špatně? - Žaludek…
Kde a jak tě to bolí?
Co se ti děje? Můžeš vstát?
To není dobré. Pojeďme do nemocnice.
Odvezu tě.
Hjon-džune, podepři mě.
Můžeš se o mě opřít.
Bolí vás to břicho moc?
Kdy to začalo?
Dokážete mi popsat příznaky?
Před třemi lety…
Operovali mě v USA.
Moment, prosím.
Tohle jsou lékařské záznamy Be Sok-rju.
Dejte je jejímu doktorovi.
Jakou operaci?
Rakoviny žaludku.
Bylo zjištěno druhé stádium.
Odstranili mi 70 % žaludku.
Podstoupila jsem chemoterapii.
JEHO TAJEMSTVÍ
JEJÍ TAJEMSTVÍ
LÁSKA OD SOUSEDŮ
Sok-rju pro mě není dítě, ale žena.
Jak se teď cítíš?
Mezi Sok-rju a mnou je vsuvka.
Je v ní Hjon-džun
a část jejího života, který neznám, a to mě štve.
Jestli do toho máme jít,
tak to chci udělat pořádně, aby to vyšlo.
Hjon-džun mě požádal o ruku.
Jak to, žes mi to neřekla?
Víc pro tebe neznamenám?
I když jenom jako kamarád?
Překlad titulků: Vixo