DRAGOSTEA DE ALĂTURI
Hei!
Oprește-te!
Hei!
Ce ai spus mai devreme…
ce înseamnă?
Seok-ryu.
Hyeon-jun?
Ce faci aici?
Am luat avionul ca să te văd.
Mi-a fost dor de tine.
Ce faci?
Nu vezi că vorbesc cu ea?
Te cunosc.
Ești Choi Seung-hyo, nu? Prietenul din copilărie al lui Seok-ryu.
Cred că și tu mă cunoști.
Încântat! Sunt Song Hyeon-jun.
Nu pot spune la fel.
Nu suntem în relații bune.
Chiar așa?
De ce ai venit aici?
Și de ce acum?
De ce, ce se întâmplă?
Nu trebuie să îți răspund.
Hai, Seok-ryu!
- Hei! - Am ceva să-ți spun.
Multe.
Ce crezi că faci?
- Dle. Doamnă. - Ce naiba faci?
Cum îndrăznești să vii aici?
Dă-mi drumul!
Lasă-mă!
Mi-suk, nu mă opri!
Pot să și mor, îl distrug pe nenorocitul ăsta!
N-o să te opresc.
Dar nu aici.
Ajunge o agitație în cartier.
Nenorocitule…
Te întorci de la muncă, Seung-hyo?
Da.
Bravo! Ești obosit. Du-te acasă!
Seok-ryu, hai acasă!
Și tu, Hyeon-jun.
Mamă, de ce îl inviți acasă?
Asta e între noi.
O să mă ocup eu.
E o problemă de familie. Există o etichetă și în relații.
Voi doi ați anulat fără permisiunea noastră!
Căsătoria e un joc?
Gata cu vorba. Haideți cu mine!
Mai vrei mâncare?
Da, vă rog.
De ce e mama așa de calmă și de generoasă?
E posedată de fantoma care nu lasă lumea flămândă.
Trebuie să chem un preot?
Și cumnatul meu? Mereu a fost atât de nerușinat?
Cumnat? Nu-i spune așa!
Credeam că încearcă să fie prietenos.
Au trecut doi ani?
A venit aici în vacanță când Seok-ryu avea treabă.
Mi-a dat mulți bani atunci.
Mai taci!
Mai vrei supă?
Da, mulțumesc.
Măiculiță!
Nu știe când să refuze, nu?
Golanul!
Măiculiță!
Tată, unde te duci?
Pe acoperiș.
Nu suport să stau în casă cu nenorocitul ăla!
Dați-i totul și gata!
Mănâncă până crăpi!
- Da, mănâncă! - Mulțumesc.
Mă doare capul.
Hei, nu intri? Nu ai venit la Seok-ryu?
Las-o baltă! E un musafir nepoftit înăuntru.
Musafir nepoftit? Cine?
Fostul ei logodnic.
Poftim?
Nenorocitul ăla e drogat?
Cum îndrăznește să apară în fața ei?
O să-l omor.
Nu face nimic!
De ce? Trebuie să-l omorâm pe nemernic.
Eu vreau să-l omor mai mult.
Te-ai săturat?
Da, a fost delicios. Mulțumesc.
Foarte bine.
Cred că mi-am făcut datoria, așa că o să spun ce gândesc acum.
Mamă, de ce vorbești așa? Filmezi o dramă istorică?
Din ce am auzit,
Seok-ryu te-a înșelat. E adevărat?
Poftim?
Nu, desigur că nu…
M-ai înșelat?
Atunci…
tu ai înșelat-o?
Nu.
Dar a fost vina mea.
Îmi asum responsabilitatea pentru ruperea logodnei.
Golanule!
Tată, nu!
Hyeon-jun, ajunge!
Nu e așa, mamă.
Știam eu că fiica mea n-ar fi fi făcut așa ceva.
Dar am întrebat ca să mă asigur.
Dacă era adevărat, voiam să îmi cer scuze.
Dar, dacă nu e cazul…
Nenorocitule!
O să te bat!
- Stai, dragă! - Mamă!
- Mi-suk! - Mamă! Am zis că n-a fost vina lui.
Nu-l poți lovi cu ăsta! O să-l omori!
Bine. Îl omor și mă duc la închisoare.
Hei, nenorocitule!
Cum îndrăznești să-mi rănești fiica?
Cum îndrăznești?
- Nu merg la închisoare cu tine! - Mamă, te rog!
Hyeon-jun, să mergem!
Am mai văzut asta.
E un déjà vu. Ce captivant!
- Hai! - Loviți-mă, să vă descărcați.
De asta am venit aici.
- O să mori! - Bine.
Crezi că nu dau?
Mamă! Doamne!
- Mamă, gata! - Nu așa tare!
Ce puternică e femeia asta!
Haide! Gata, am zis!
Haide!
Doamnă, îmi pare rău.
Golanule! Nu-l las în pace pe nenorocitul ăla!
O să mă întorc, domnule!
Să nu te mai întorci, nemernicule!
Dacă te mai prind pe aici,
îți zbor capul, cretinule!
Fiul meu merge la sală, golanule!
Senzația asta de dreptate mi se ridică din stomac.
Nu pot s-o sting cu bere.
Mai vrei una?
Să mergem și să facem scandal! Plătesc eu.
Ei na, tu nu plătești nici berea.
Ai spus că vrei să îl omori.
Ziceam și eu.
- Cine sunt eu? - Ce?
Cum adică?
Ești fiul prietenei mamei lui Seok-ryu.
Ești cel mai bun prieten al ei din copilărie.
Exact.
- Suntem doar prieteni. - Hei!
Prietenia e un lucru incredibil.
Un prieten este cel care îmi duce grijile pe umeri.
Cât de tare e asta?
Și dacă mă implic și descopăr și mai multe probleme?
Nici nu știu ce simte.
Ce frustrant ești? Cât ai de gând să mai continui?
Când mă gândesc la cât timp ai irosit,
ai fi putut săpa până în centrul Pământului.
Mo-eum, ai…
Exact. Am văzut capsula timpului.
Hei, trebuia să îngropi doar scrisoarea.
Dacă îți îngropi și sentimentele acolo,
de unde să știe cineva?
Uite ce e.
Ești singurul care suferă.
Nu i-ai spus, nu-i așa?
Ai înnebunit?
Seung-hyo, trebuie să te salvezi de dragostea neîmpărtășită.
Nici eu nu te pot salva.
Dar…
Te încurajez.
Am plecat.
La naiba, trebuia să mai râd de el.
EPISODUL 7 IUBIRE LA MOMENTUL POTRIVIT
De ce ai venit?
Ca să te omoare ai mei în bătaie?
Nu, am venit să trăiesc.
Pentru că voiam să respir, să mănânc și să dorm iar.
Fără tine,
nu pot să fac nimic din toate astea. Nu pot să trăiesc.
Ba nu din cauza mea.
Și nici pentru că eram un cuplu special.
Ar fi fost la fel cu oricine.
Am fost împreună ani.
- E un sentiment evident. - Nu spune asta!
Oricât m-ai urî,
nu vorbi ca și cum n-a fost nimic între noi!
Seok-ryu,
am venit să te recuceresc.
Încă te iubesc.
Hyeon-jun, ce a fost între noi s-a terminat.
Ce simți nu mai e dragoste.
E doar un obicei.
Un obicei prost, renunță la el!
Nu te mai întoarce aici! Te rog.
Dorm la tine. Dă-mi haine!
Ce?
Doamne!
- Ai fugit de acasă? - Probabil.
Cred că a fost interesant să-l vezi pe Hyeon-jun în casa ta.
De unde știi?
Am dat de Seung-hyo.
- Da? Unde? - În fața casei tale.
Se plimba de colo colo,
ca un câine.
Mo-eum! Vino-ncoace!
De ce acum? Vin imediat!
Tunelul meu carpian sau ce-o fi îmi distruge încheietura
- …și nu pot deschide borcanul de gem! - Of!
Așteaptă! Scuză-mă. Trebuie să o ajut pe mama.
- Vin imediat. - Nu te grăbi!
Mamă, ți-am zis că dacă mănânci seara, îți crește glicemia!
Dormi?
Nu.
Bine.
Ți-e somn?
Nu, spune ce vrei să spui!
Cum e să-l vezi iar pe Hyeon-jun?
De când aștepți!
Adică…
Mi-am amintit ce am vorbit data trecută.
Să nu mâncați până nu mă întorc! Așteptați-mă!
Nu atingeți mâncarea!
Hei!
Încă îl iubești?
- Pe fostul tău? - E adevărat pe jumătate.
Adică?
Îmi plăcea timpul petrecut împreună
și tot ce îmi oferea.
Încă îmi place asta.
Dar sunt conștientă
că e mai bine să închei unele relații.
Așa că mă străduiesc să-l uit.
Și el trebuie să facă la fel.
S-au mai schimbat sentimentele tale de atunci?
Nu. Sunt mult mai calmă decât credeam că aș fi.
Chiar și când m-am urcat în avionul spre Coreea,
la gândul că o să-l revăd,
simțeam că-mi explodează inima.
Bine.
Atunci, nu trebuie să mă implic și eu, nu?
Poftim?
Vreau să spun
că, dacă vrei, pot să-l bat.
Aș aștepta în spatele tău.
Dacă nu-l omor, o să fie bine.
Nu e ilegal să participi la violență și s-o instigi?
Uite ce e, un erou adevărat
poate să-și lase slujba în numele prieteniei.
Lasă! Vezi-ți de munca ta de funcționar public!
Dorința ta este poruncă pentru mine.
Bine. Pentru siguranța de mâine a cetățenilor,
mă culc.
Noapte bună!
Nu lupta pentru pacea mondială în vis și odihnește-te!
Bine, o să încerc.
Doamne!
Totuși, sunt ușurată.
Se pare că sentimentele tale s-au mai domolit.
Pentru fostul tău.
BAE SEOK-RYU
CHOISSEUNG
Dragă?
Dragă, hai la micul-dejun!
Vrei să te omor așa de devreme?
Vrei să gătesc?
Nu, vino să mănânci.
De ce ai făcut tteokbokki?
Mâncarea picantă e remediul perfect pentru stres.
Ai privilegiul de a fi soția proprietarului unui local de tteokbokki.
Da, mai bine să mă doară stomacul decât inima.
Apropo, Seok-ryu a venit acasă?
Cred că e în camera ei.
Ia spune,
crezi că încerca să îl protejeze când l-a scos afară de aici?
Ce tot spui?
Urma să fie bătut,
așa că l-a scos din ring înainte să-i dai lovitura decisivă.
În orice caz…
parcă erai Mike Tyson sau Manny Pacquiao.
Te-ai dezlănțuit.
Ai fost grozavă.
M-am simțit mai bine să te văd lovindu-l pe golan.
Poate nu trebuia să-l lovesc, totuși.
- Poftim? - Știi tu.
Crezi că a venit aici să fie lovit?
- Cred că încă o iubește. - Ce tot spui?
Știu că e târziu, dar, dacă ei vor,
eu aș fi de acord să se împace.
Viața ei o să revină la normal dacă se întoarce în SUA cu el.
Crezi că are vreun sens?
De ce nu?
Sentimentele nu-s mereu logice sau coerente.
Nu!
Ce tot… În niciun caz!
Golanul ăla a rănit-o pe Seok-ryu. Îl urăsc. Nu vreau ca ea să plece în SUA!
Păi… Nici eu nu vreau…
Îți dau supă de pește.
O să te învigoreze.
MAESTRU BUCĂTAR COREEAN ABILITĂȚI PRACTICE
JIJIM NUREUMJEOK
Choisseung n-a apucat să le guste.
Seok-ryu!
- Mamă, bate la ușă! - Unde te duci?
Am planuri.
Ieși îmbrăcată așa?
Da. De ce?
Schimbă-te! Ia-ți altceva!
De ce? Nu vreau.
Nu mă face de râs în fața vecinilor!
Mereu umbli cu tricouri vechi și papuci.
Se vede de la o poștă că ești șomeră.
- Păi chiar sunt. - Obraznico!
Vrei să mă îmbrac în rochie?
Asta e drăguță. O rochie.
Cine se îmbracă așa în cartier?
Tu. Uite ce cearcăne ai! Și de ce ai buzele palide?
- Te-ai spălat pe față? - Serios?
Uită-te la mine!
Parcă ești inertă.
Îmbătrânești?
Machiază-te!
Ce-ai pățit?
Și niște fard.
Dă-te cu ruj roșu!
Ce-a apucat-o așa, brusc?
Cine se duce la cursuri îmbrăcată așa?
Ești frumoasă azi.
VIN LA TINE VREAU SĂ-ȚI SPUN CEVA
Trebuie să lovești pietrele între ele să vezi dacă fac scântei.
Bănuiesc că mama a plănuit asta.
Poftim?
Nimic.
De ce ai venit?
Ți-am spus clar să nu te întorci.
M-am întors pentru tine.
Ne-am reîntâlnit.
Haide, urcă!
- Ce? - Nu mergi la cursuri?
O să întârzii.
Așa e.
Seok-ryu!
Ține-te bine!
Ce-i cu bicicleta?
Pământul e bolnav.
E abordarea ecologistă a unui arhitect preocupat
de criza climatică și de emisiile de carbon.
Și, cu greutatea în plus, e un antrenament bun.
Tu mi-ai spus să urc.
Ce-i cu rochia? Parcă nu ești tu.
- Și ce ți-ai făcut la obraji? - Hei!
Dacă vorbești de fardul meu,
e „Puf de piersică”, e culoarea anului.
De parcă știi tu!
Cred că te așteptai să îl întâlnești,
de aia te-ai îmbrăcat așa.
Nu-i adevărat!
A fost mâna mamei.
N-o să mai mănânc mâncare de la ea.
N-am auzit. Ce-ai spus?
Am spus că arăți nasol.
Tot nu te-am auzit. Poți să repeți?
Arăți nasol…
Hei! E periculos. Putem cădea!
Nu te mai prosti, atunci!
Ce nebună!
- Aseară… - În legătură cu aseară…
- Spune tu! - Nu, tu prima.
Nu, tu.
Ce-a spus aseară?
Poftim?
Nu cred că a venit aici din SUA doar pentru că s-a plictisit.
Trebuie să fi avut un motiv.
Nu-mi spune…
- Vrea să vă împăcați? - Ce?
Păi…
Deci…
Sigur am dreptate.
Ce e? Ai început să te agiți după ce ai auzit?
Nu te învinovățesc.
Cred că a fost frumos să-l revezi după atât timp.
Hei, doar așa poți să vorbești?
E adevărat. Nu e ca și cum doar vă dădeați întâlniri.
Ați fost logodiți.
Seung-hyo!
Totuși,
cum de te-ai îndrăgostit de așa ceva?
Nu te respecți deloc?
Oprește!
Am zis să oprești!
La naiba!
Ai zis să opresc.
Nesimțitule!
Hei!
Ce este? Am făcut ceva greșit?
Nu.
Pari plină de energie azi.
- Poți s-o faci! - Pot s-o fac!
- Seung-hyo, vrei niște cafea? - Îți fac și ție?
Avem întâlnirea pentru proiectul Misom.
Să ne uităm și peste planurile cafenelei.
Trebuie să lucrăm și pentru reprezentanța Greip,
așa că fiți gata!
Na-yun, semnul ăla alb de pe spatele lui e o fantomă sau ce?
E fond de ten.
Nuanța 21.
Nu. Nuanța 19?
Machiaj? Cred că Seung-hyo a avut o dimineață pasională!
Atât de intensă, că a lăsat semnul unei îmbrățișări pe spate!
Trăsăturile alea îmi par cunoscute.
Cine e? Nu se poate. Tae-hui?
Vorbeați despre mine?
Da. Adică nu.
- Ce? - Nu e ea.
Nu e? Cine să fie, atunci?
E evident.
- Doamne! - Cine e?
- Ce s-a întâmplat? - Ce? Păi…
Nu ești tu.
- Eu? - Nu.
Hei, cine e?
Ce-a fost asta?
FRESCO COREEA TEMPERATURA TIMPULUI - IBRIC ONGGI
Ce faci?
Ți-am dat niște Botox ca să nu te mai încrunți.
Cred că eram prea concentrat.
Sigur e doar asta?
Nu te încrunți pentru altceva?
Nu mai încerca să afli!
M-ai prins.
Dar n-am zis că facem o cafetieră?
Scrie „ibric” aici.
Da, am schimbat. Am vorbit și cu cei care se ocupă de asta.
Nu mi-ai spus. De ce ai schimbat?
Nu există romantism dacă lucrurile se încing prea repede.
Pornește focul și adu cu grijă apa în punctul de fierbere.
Cred că e important să nu ne grăbim.
Ca un onggi?
Ca dragostea.
La 20 de ani,
speram prea mult ca lucrurile să se încingă rapid.
Dar acum vreau să mă concentrez pe lucruri calde și subtile.
Încet și de durată.
Te-ai schimbat mult.
Din cauza ta.
Datorită ție, de fapt.
Nu te speria! N-o să-ți cer să-ți asumi responsabilitatea.
Să așteptăm și să vedem.
O să-mi urmez inima. Tu ascultă-ți-o pe a ta.
Și Seok-ryu și-o va asculta pe a ei.
De ce ai adus vorba de ea?
E foarte ușor să te enervez.
Unde s-a dus fostul meu iubit calm?
Devii un adolescent când auzi numele lui Seok-ryu.
Nu e vorba de asta.
- Tot deviezi de la subiect… - Te străduiești prea mult.
E drăguț, însă.
Yeon-du!
Tată.
I-ar ți-ai luat liber după-amiaza?
Da. Aveai o febră ușoară azi-dimineață. Să mergem acasă devreme, să ne odihnim.
Incredibil.
Ce-o să creadă firma ta despre mine dacă te tot porți așa?
Poftim?
O să creadă că-s un copil slab
care plânge după tatăl ei.
Yeon-du, zilele libere sunt un drept fundamental al unui angajat.
Ai uitat că sunt reporter pe probleme sociale?
Dacă mă tratează nedrept,
nu-mi pasă cine sunt. O să-i înfrunt.
Tată.
Păstrează-ți slujba până merg la facultate.
Bine.
Așteaptă-mă!
La revedere!
De ce sunt eu aia care pierde și face cinste cu prânzul?
Ia stai… Le măsluiesc pe la spatele meu?
Asta e a mea.
Sunt beți?
O clipă!
Domnule?
Stop cardiac.
- Sunați la Urgențe! - Sun eu.
Alo? Sunt la intersecție, lângă grădinița Hyereung.
O mașină a intrat într-un stâlp.
Aveți un ciocan?
Da, dar șoferul e inconștient.
Da, înțeleg.
Laoparte!
Domnule!
Domnule?
Unu, doi, trei, patru, cinci, șase, șapte, opt, nouă, zece,
11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18.
Sunteți bine? Nu vă ridicați!
Rămâneți întins!
Știu că e inconfortabil, dar stați pe o parte.
Bine.
O să fie bine.
Jae-suk! Ce cauți?
- Ochelarii de soare. - Ce?
Îi aveam adineauri.
Doamne! Mâinile pe cap.
Nu-mi vine să cred!
Hei, nu erau chiar sub nasul meu. Erau pe cap!
Vai, e din cauza vârstei? De ce uit totul în ultima vreme?
Stai, că-ți zic și eu.
Trebuia să mă duc la poștă să trimit un pachet ieri.
M-am încălțat și am plecat, dar am uitat cutia.
- Ce trist! - Ce-ai pățit?
Nu mai am încredere în mine.
Nu-mi amintesc cuvintele când vorbesc.
Spun „aspirator” în loc de „frigider”.
Lui Dong-jin îi zic Seok-ryu.
Extractul de rădăcină de gastrodia e un dar din ceruri.
Cică ar conține neurotransmițători,
îmbunătățește circulația și previne demența.
- Serios? - Încearcă!
- Dă-mi și mie! - Iar extracte?
Nu te mai încrede în ele! Deschide-o!
- Să ți-o deschid? Bine. - Da.
Să scrii notițe dacă îți e frică de demență.
- Notițe? - Citește cărți și ziare!
Bine. Poftim!
Tot nu te-ai lăsat?
- Poftim? - Poftim?
Nu trece o zi fără să te lauzi. E un obicei prost.
- Hei! - Ce-ai?
Voi sunteți cele mai apropiate, dar vă certați cel mai tare.
Da, Mi-suk.
Ești nervoasă din cauza logodnicului lui Seok-ryu.
Nu te mai descărca pe noi…
De unde ai auzit?
De la Dong-jin. Am fost la sală azi-dimineață.
O să-l omor pe golanul ăla!
- Hei! - Nu poți avea secrete aici.
Am auzit că o implora să se împace cu el!
De ce nu?
- E foarte frumoasă! - Așa e.
Seok-ryu seamănă cu tine când erai tânără!
Chiar seamănă cu mine.
Da, Mi-suk era populară în liceu.
- Așa e! - Și tu ții minte, nu?
Nu știu. Nu-mi amintesc.
Poftim?
Da. Așa erai pe atunci.
- Da. - Mi-suk era foarte frumoasă.
- Hei! - Drăguță.
E populară ca mama ei. Așchia nu sare departe de trunchi.
Să nu se împace cu el, oricât de mult ar implora!
- E un nenorocit! - Așa e.
Nu e așa de rău.
Ba da! A făcut-o de râs anulând logodna!
Exact!
Dacă-l bați măr, tot nu e de ajuns.
Cum adică să îl bat măr?
Ginerele meu nu e un fruct!
Sunteți foarte crude!
- Lăsați-o baltă! - Hei!
- Nu asta am vrut să zic, Mi-suk. - Doamne!
- Ce naiba trebuia să spunem? - Jur…
E la menopauză.
- Schimbări de dispoziție. - Toate suntem.
- E greu. - Sucul de rodie e bun pentru asta.
- Deschide-mi-l și mie! - Stai puțin. Mi-suk!
N-o să uite.
- Nu mai bea asta! - Las-o în pace!
Seok-ryu.
Stai…
Hyeon-jun, ce e? Ești bine? Te-ai lovit?
Ești bine?
Te-am păcălit.
- Sunt un actor mai bun acum, nu? - Ce naiba faci?
Scuze.
Altfel, nu te-ai fi întors.
Seok-ryu,
am greșit atunci.
Știu că nu eram suficient de bun.
Trebuia să fiu mai înțelegător.
Nu, n-ai greșit cu nimic.
Știu că ai făcut tot ce ai putut.
Eram prea copleșită. Mă gândeam numai la mine.
N-ai avut de ales…
Trebuie să plec.
Hai să mâncăm ceva!
Dacă e ultima dată, fie. Doar o dată.
Hai să mâncăm ceva împreună!
Dan-ho?
Yeon-du!
A zis că trebuie să-ți dea ceva.
Haide!
Apleacă-te puțin!
Așa?
Te ustură?
Nu, deloc. E o senzație de căldură.
N-ar trebui să simți cald. Înseamnă că au intrat bacterii.
- O clipă. - Bine.
Așa.
Yeon-du!
O să se vindece imediat datorită unguentului tău.
Mulțumesc.
- Știi ceva? - Ce?
Ai fost foarte tare astăzi!
Deși nu îți ieșeau pânze de păianjen din mâini,
ai fost mai tare decât Omul Păianjen.
Serios?
Îmi dai foarte multă putere. Mulțumesc.
Hai cu noi dacă ai terminat munca. Te ducem noi.
Ce zici? Să vin?
Să mergem!
Ți-e cald?
Yeon-du e răcită, nu pot porni aerul condiționat.
Nu-i nimic.
Dar se pare că ție ți-e cald.
Puțin.
- Pot să-mi dau sacoul jos? - Sigur, de ce trebuie să întrebi?
Cred că Yeon-du s-a îndrăgostit de tine azi.
În sfârșit! Am reușit.
Nu mi-l dau jos la noapte.
Te rănești des așa?
Nu des. Doar uneori.
Se întâmplă tot felul de accidente.
Nu ți-e frică?
De exemplu, mai devreme?
În niciun caz. Nu mă sperie nimic de genul ăsta.
Mă sperie alte lucruri.
„Dacă nu pot salva pacientul?”
„Dacă am ajuns prea târziu și nu mai pot face nimic?”
Ești foarte curajoasă. Te admir.
Mă lauzi pentru ce am spus.
Dar e adevărat.
Când te-am văzut, mi-am dat seama că adevărații eroi nu sunt departe.
Sunt aproape de noi.
Îmi făceam doar meseria.
Dar am văzut odată un erou adevărat.
- Serios? - Da.
- Cine era? - Păi…
Într-o zi, ne grăbeam să ducem un copil la spital.
- Da. - Și drumurile erau blocate.
Nu puteam înainta deloc.
Apoi, cineva a ieșit din mașină
și a direcționat traficul ca să ne facă loc.
A fost ca un supererou.
De parcă îl întâlnisem pe bărbatul vieții mele.
Nu știu cine e, dar l-am poreclit Omul Mlaștină.
Omul Mlaștină?
Da, avea un tricou haios.
Pe el scria: „Vă iubesc, mlaștinilor.”
Ești bine?
- Scuze. - Semaforul…
VĂ IUBESC, MLAȘTINILOR
Dan-ho, de unde ai tricoul ăsta?
Chestia e că… la un reportaj,
un grup de ecologiști, Paznicii Mlaștinilor, mi-au dat tricoul.
Paznicii Mlaștinilor?
Da.
Sfinte Sisoe!
Deci poate îl cunoști.
Cine mai e în acel grup?
Nu știu. Majoritatea sunt bătrâni și bătrâne.
Nu ei. Tineri, adică.
Nu i-am văzut fața, dar părea de vârsta noastră.
Cred că era înalt…
ca tine…
Noapte bună!
Stai…
Ce e? De ce mă urmărești?
Voiam să-ți dau ceva.
O clipă.
Deci…
Serios?
De ce ai atâtea medicamente în geantă?
Toate sunt pentru tine.
La farmacie au spus
că ai nevoie de medicamente pentru fiecare etapă.
Ăsta previne infecția.
Ăsta previne formarea crustei.
Ăsta e pentru cicatrici.
Te rog să nu te mai rănești.
Trebuie să mă duc să parchez mașina.
Omul Mlaștină era reporterul.
Ce?
De ce îmi bate inima așa de tare?
Ce, e tobă sau ce?
POTRIVIREA PERFECTĂ
Știam eu.
Trăsăturile alea palide, strivite.
Sunt sigură că e Seok-ryu.
Știam eu că o să se întâmple!
De la început mi-am făcut griji. La naiba!
- Ce faci? - Domnișoară,
nu ești ghepard.
Și nici pumă sau jaguar.
Ce tot spui?
Ar trebui să alergi la o viteză potrivită pentru oameni.
Nu am solicitat un antrenor personal.
Sunt în mijlocul antrenamentului, poți să mă lași?
Mă stânjenești.
O să strici echipamentul și o să te rănești așa.
Nu-ți face griji! Lasă-mă în pace!
Ce să fac?
Nu pot permite asta.
Ce naiba faci?
E perfect pentru tine.
Poți să fugi direct în Serengeti la viteza asta.
- Ce-ai pățit? - Fii atentă la drum!
Bine, du-te!
Uite, zebre!
Mă uit la emisiune.
De ce stai în față?
Azi n-a fost o coincidență, nu?
Hyeon-jun a venit aici, și brusc m-ai pus să mă îmbrac.
Doamne, m-am dat cu cremă, dar de ce am călcâiele crăpate?
Uite, schimbi subiectul.
Înțeleg perfect ce încerci să faci.
Dar oprește-te! N-o să schimbi nimic.
Așa nu merge. Hai la saună mâine!
- Nu merg. - De ce nu? E drăguț.
Stăm în apă caldă și ne exfoliem.
Da. N-au trecut ani de când te-ai exfoliat?
- Scârbos. Nu sta lângă mine! - Și periile pot face asta, bine?
Ce-i așa de frumos să-ți iei pielea de pe tine?
În plus, nu-mi place să intru în apă cu alți oameni.
- De ce? - E neplăcut.
De ce să stai dezbrăcată cu străini?
Cui îi pasă? Suntem femei.
Și ești fiica mea.
Nu e frumos să mergi cu mama ta?
Poate când eram mai tânără,
dar acum suntem independente și separate.
Tot mai ai fantezia aia demodată?
Da, sunt demodată, din anii '80.
Tu ești modernă și sofisticată. Bravo, răzgâiato!
Ce sofisticat din partea ta!
Cred că e frumos.
Doamne!
- De ce ești afară noaptea târziu? - Aud un câine lătrând?
Te-ai uitat la știri? Lumea e periculoasă.
A pornit cineva canalul de știri?
Face zgomot în cartier. Doamne!
Lasă-o baltă! Bine, fă ce vrei!
Nebunule! M-ai speriat!
- Liniște! E un cartier rezidențial. - Nu asta e important!
De ce m-ai urmărit să mă sperii așa?
De ce ai fugit brusc?
Credeam că mă urmărește cineva.
Puteai să mă strigi.
Puteai să te uiți înapoi. De ce te uitai numai în față?
Trebuia să mă strigi, să mă liniștești.
Tu trebuia să te uiți înainte să fugi orbește.
Doamne!
Cred că asta e problema noastră.
Ne certăm, inventăm scuze și dăm vina unul pe celălalt.
Nu spunem ce trebuie,
așa că mergem în cerc și ajungem să ne certăm,
ca data trecută.
Ceea ce voiam să spun…
nu e asta.
Voiam să îți răspund.
În acea zi,
m-ai întrebat ce am vrut să spun.
Nu mă mai înnebuni!
Și atunci, și acum continui să faci asta…
Așa că simt…
că-mi pierd mințile din cauza ta!
- Voiam să spun că… - Nu spune!
Uite,
acum…
am o grămadă de mesaje de eroare care îmi apar în cap.
E supraîncărcat și nu mai merge, așa că nu mai pot face lucruri noi.
Așa că… mai târziu.
Zi-mi mai târziu!
- Când? - Mai târziu, atât.
E complicat pentru mine acum.
Din cauza lui Hyeon-jun?
Nu, nu din cauza asta.
Ci a multor altor lucruri.
Da, bine.
N-o să-ți mai răspund deocamdată.
O să amân până când îți dispare mesajul de eroare.
O să aștept până când lucrurile nu mai sunt complicate.
- Seung-hyo, eu… - Mai târziu.
Și tu o să-mi spui mai târziu.
Dar vreau să te întreb.
O să te mai vezi cu nemernicul ăla?
Nu, n-am de gând.
Vorbești serios?
Bine, atunci.
Cred că am mers și am alergat destul.
Hai acasă!
Bine.
Du-te înainte!
Sigur o să fiu în spatele tău,
așa că nu trebuie să te uiți.
Să nu-ți fie frică!
ZIUA MEA ASTĂZI
- Unde te duci? - E o urgență.
A fost un accident cu 17 mașini.
Chiar așa?
Atunci, când ajungi acasă…
Seung-hyo?
Cred că a plecat devreme.
Ajung imediat. Aproape am ajuns.
Ce e?
De ce m-ai chemat așa dimineață…
Voiam să fii primul care vede. E prima noastră mostră.
Mi-ai spus să vin, că e ceva important. Asta era?
Dar e ceva important. A ieșit frumos.
Chiar arată bine.
Corpul e rotund ca un onggi.
Scurgerea e ca o streașină tradițională.
Voiai să păstrezi linia subtilă a designului coreean.
Nu e frumos? Seamănă cu schițele tale?
Ți-am spus că arată bine.
Acum aștepți laude?
Nu.
Aștept laude doar de la tine. Sunt înfometată după ele.
Să păstrăm relația profesională.
De obicei ai multe vase sparte?
Desigur.
Din cauza lipsei abilității?
Uite ce e, dle arhitect.
Lucrurile merge mereu conform planului pe șantier pentru că le concepi tu?
Un răspuns înțelept.
Oricât de mare grijă aș avea când modelez argila,
nimeni nu știe cum iese din foc.
Va fi un vas perfect format?
Sau va crăpa și se va face bucăți?
Nu știi până când nu intră în cuptor.
Parcă a fost un citat grozav. Nu?
Nu sunt doar frumoasă și fac onggi, dar sunt și elocventă.
Te pricepi foarte bine să te lauzi, n-ai nevoie de ajutorul meu.
Am spus că încă aștept laude.
Hai să mâncăm ceva bun în Seul.
Mă duc să mă schimb.
- Bună ziua! - Dnă ambasadoare.
Viceministrul e în birou? Luăm prânzul împreună.
Scuze, dar ministrul l-a chemat azi, așa că a plecat.
Doamne! Mi-a spus să vă anunț.
O să dureze ceva, a zis să luați prânzul în altă zi.
Da? Bine.
O zi bună, doamnă!
- Și dvs. - Mulțumesc.
Ce faceți în seara asta?
LAVANDĂ
Te rog să nu te mai rănești.
Ce se întâmplă?
De ce îmi bate inima așa tare? Pe bune?
De ce bate mai repede?
De ce bate aiurea acum?
De ce vorbești singură?
- Credeam că ești cu cineva. - Nu e nimic.
Dră Jung, de ce e fața ta așa de roșie?
- E roșie? - Da.
- Ai febră? - Nu.
Sigur nu ți s-a infectat tăietura?
Nu.
Am pus mult unguent.
Bine, să mergem!
Haideți!
CONDIȚII PE TEREN PENTRU PARAMEDICI
NUMĂR MAI MARE DE ATACURI
La ce te uiți așa de serios?
Yeong-in, știai că aproape 14% dintre pompieri și paramedici suferă
de stres posttraumatic, depresie și tulburări de somn?
Nu mă miră.
Slujba lor îi expune la riscuri mai mari față de restul publicului.
Anual, sunt aproape 300 de cazuri de violență împotriva paramedicilor.
Infractorii nu sunt pedepsiți pentru că sunt beți.
Dan-ho, brusc te interesează pompierii.
Cunosc un paramedic.
Am văzut că era tratată rău.
Și am văzut-o riscându-și viața ca să-i salveze pe alții.
Și o să scrii un articol?
Poftim?
Să dai tot ce ai mai bun, bine?
Baftă!
Oricine poate face un reportaj,
dar nu putem să înțelegem cu adevărat dacă nu vedem noi înșine.
Devine articolul tău abia după ce treci tu prin el.
Nu știam că e așa de dificil să fii mamă care muncește.
- Am primit un telefon de la școală azi. - Yeong-in, am o idee de articol!
Scuză-mă… Adică… trebuie să plec.
Nu știu ce e, dar i-a revenit scânteia din privire.
Da!
Localul ăsta e foarte bun. Mâncare proaspătă, priveliște frumoasă.
- Salut! - Salut!
Seok-ryu, și noi am venit să mâncăm. Ciudat că ne-am întâlnit.
Știu.
Mă bucur să te văd.
Dat fiind că avem companie,
cred că e stânjenitor să stăm aici.
Doriți o altă masă?
- Da. - Nu, e în regulă. Stăm acolo.
- Să ne așezăm. - Da, sigur.
Cum e? Mâncarea e bună?
Da, e bună.
Mă bucur. A trecut ceva vreme de la ultima noastră întâlnire.
Am o curiozitate.
Ce ai acolo?
E japchae făcut de mine.
Fac cursuri de bucătar.
Când vine vorba de gătit, îți poți deschide tu o academie.
Vreau certificatul de Maestru bucătar coreean.
Vreau să fiu profesionistă.
Serios? Super.
Dar sunt de ajuns cursurile?
De ce nu o școală de bucătari?
CIA e bună. Au un campus în California.
Nu știu.
Taxa nu e mică.
Nu m-am gândit chiar până acolo.
Nu te grăbi!
Dar pot să încerc japchae făcut de tine?
Nu cred că poți mânca mâncare din afară aici.
Scuzați-mă!
Vreau să vă rog ceva.
Cineva drag mie a făcut mâncarea asta.
Știu că e împotriva regulilor, dar pot să deschid, să gust puțin?
De obicei, nu permitem asta, așa că, vă rog, fiți rapid.
Mulțumesc.
Iubitul dvs. este foarte romantic.
E foarte bun.
E cel mai bun japchae pe care l-am mâncat.
Vrei un alt cuțit?
Nu. Friptura e cam tare.
Fresco vrea să ne întâlnim săptămâna viitoare. Ai timp?
- Chiar dacă nu am, îmi fac timp. - Bine.
O mai știi pe Hye-on, de când am semnat contractul?
A întrebat despre relația noastră.
I-am spus că ești fostul meu iubit, dar încă ne placem.
De ce inventezi lucruri?
Părea interesată de tine, am acționat preventiv.
Să-i spui adevărul înainte de întâlnire!
Și să nu mai minți despre asta!
Nu urăsc nimic mai mult decât mincinoșii.
Și să nu-ți ții promisiunea e un fel de minciună.
Poftim?
Când te întâlnești cu cineva, deși ai zis că n-o faci.
Ești bine?
Bea niște apă!
Trebuie să mesteci bine.
Sunt bine. S-a dus greșit.
O să creadă lumea că e grav.
Pentru mine e grav.
Mă deranjează și cel mai mic lucru.
Vreau să am grijă de tine.
E ca înainte, nu s-a schimbat nimic.
Trebuie să mă duc la toaletă.
Bine.
N-ai spus că n-o să-l mai vezi?
De ce te interesează?
- Tu vorbești? - Te referi la Tae-hui?
- Știi că facem un proiect împreună. - Da, bine.
Ai venit să mănânci la un hotel.
Mare om de afaceri!
Și tu? Mănânci cu cineva cu care n-ai treabă.
Aici erai, Seok-ryu.
Să-mi iau la revedere.
De la mine?
Am luat un vin pentru acasă.
Ăsta e pentru tine.
Nu, mulțumesc. Nu beau vin.
Nu-i nimic.
Dă-i-l iubitului tău, atunci!
Nu e iubitul meu.
Scuze, atunci.
Oricine s-ar fi gândit că e iubitul tău.
Îl iau eu, atunci.
Să mergem!
Știam că va fi distractiv, dar nu credeam că va fi chiar așa de interesant.
- Ce vrei să spui? - Pătratul amoros e o premieră la mine.
Bărbatul acela părea apropiat de Seok-ryu.
Scuze pentru mai devreme.
N-ai putut mânca din cauza mea.
N-a fost plăcut.
Bărbatul din fața mea avea ochi la ceafă.
Toată ființa lui se concentra în altă parte.
Dar îți accept scuzele.
Pentru că așa o să par mai tare.
Din nou, îmi pare rău.
O clipă.
Sunt Choi Seung-hyo.
M-am simțit ciudat azi.
Japchae făcut de tine a fost bun.
Am stat la masă și am mâncat împreună.
Ca pe vremuri.
Te duc undeva mai frumos data viitoare.
Hyeon-jun?
Nu mai e o dată viitoare.
Am mers doar acum.
De aceea am fost de acord să vin.
Atunci, să zicem c-a fost ultima oară când am mâncat friptură.
Data viitoare, ce zici de paste pentru ultima oară?
Apoi deonjang pentru ultima oară și kimchi pentru ultima oară.
Hyeon-jun.
Nu face asta!
Hai să nu facem asta!
Seok-ryu.
Poți să mă lași la cea mai apropiată stație?
LAVANDĂ JAE-SUK, IN-SUK
Toată lumea răspunde așa repede!
Oare și-au dat seama, în sfârșit, ce zi e azi?
Urgență!
Am comandat crabi congelați la birou.
Dar am uitat și am plecat.
Se vor strica. Poate cineva să-i pună în frigider?
Doamne, nu pot să ajut! Îmi pare rău!
Iau masa cu familia mea.
Și eu am planuri, nu pot pleca.
Dacă Hye-suk nu e la muncă, poate merge ea?
Serios?
Neobrăzatele.
Gheața e mai importantă decât ziua prietenei tale?
Merg eu.
IMOBILIARE HYEREUNG
De ce mi-au zis mie să fac asta?
De ce e așa de grea? Vai!
Doamne!
La naiba!
Mulți ani trăiască
Ce se întâmplă?
Mulți ani trăiască
Măi, ce figuri!
M-ați speriat!
La mulți ani, dragă Hye-suk
La mulți ani
Suflă în lumânări!
Pune-ți și o dorință!
V-am vorbit de rău. Îmi pare rău.
Surpriză! Ai fost surprinsă, nu?
Chiar voiam să încerc asta!
Am văzut-o doar la televizor. E prima dată!
E copilăresc. Am vrut s-o opresc. Nu-ți plac…
Cred că îi place. Îi place mult.
Doamne, cine credea că apucăm ziua în care o vedem pe Hye-suk plângând?
Știu.
Hei, Prințesa Gheții.
Au trecut doar 60 de ani, dar ți s-a încălzit sufletul.
Au fost prea multe lumânări, de aia.
Cine a pus atâtea?
N-am ales vârsta coreeană, așa că am scos una.
Serios?
- Ce e? - Cine e?
Serung-hyo.
La mulți ani, mamă!
Am plecat devreme, n-am apucat să-ți spun.
Cred că e frumos.
- E drăguț. Îmi place. - Și soțul tău?
- A pregătit ceva? - Zilele de naștere nu sunt importante.
A plecat devreme, la o urgență.
E un om ocupat.
- Să tăiem tortul! - Da, să-l gustăm.
E glazură de ceai verde?
Nu, de ferigi.
Doamne, m-am săturat!
Nu mai suntem Surorile Suk! De ce mai pomenești de asta?
Ferigile sunt sănătoase.
Adu niște farfurii, Jae-suk.
Bine, sunt și furculițe?
- Ne trebuie câteva. - Adu totul!
Aveți lăcrămioare?
Bună ziua!
Aveți lăcrămioare?
Îmi trebuie lăcrămioare.
Mulțumesc, fiule.
Dnă Yu!
De unde ați știut?
De la ceilalți profesori.
Au zis că e un tânăr ireal de frumos la piscină.
Am crezut că e spiritul apei și am venit.
Felicitări pentru concursul de design!
Mulțumesc. Am fost surprins.
Cum adică? Ai câștigat pe drept.
Locul ăsta e special pentru tine.
Așa este.
I-ai spus și lui Seok-ryu?
- Încă nu. - Du-te să-i spui! O să-i placă.
Nu mai ține minte.
Cum să nu?
A sunat să întrebe de rezultate acum câteva zile.
Bună ziua, dnă Yu! Sunt Seok-ryu.
S-au afișat rezultatele concursului lui Choisseung?
Încă nu?
Bine. Scuze că vă sun mereu.
Acum s-au afișat?
MINIST. EDUCAȚIEI
ANUNȚURI
Ce durează atât?
Alo?
S-au afișat rezultatele concursului pentru sala de sport a liceului Hyereung?
Da, liceul Hyereung.
Încă nu?
Bine, mulțumesc.
O fi crezut că aflu mai devreme.
M-a întrebat de câteva ori.
Trebuie să plec acum.
Stai puțin singur cu piscina.
Trebuie să creezi un viitor nou.
Să fie un adio frumos pentru trecut.
Seung-hyo, mult noroc!
La revedere!
Oricât de mare grijă aș avea când modelez argila,
nimeni nu știe cum iese din foc.
Va fi un vas perfect format?
Sau se va crăpa și se va face bucăți?
Nu știi până când nu intră în cuptor.
Seung-hyo,
trebuie să te salvezi de dragostea neîmpărtășită.
Nici eu nu te pot salva.
Odată, era un sportiv în cursa de 200 de metri
a cărui slăbiciune era că lua startul prea târziu.
Însă a câștigat datorită eforturilor neobosite.
Chiar dacă e cam târziu,
i-aș spune să își adune curajul, cum a făcut și sportivul.
CHOISSEUNG
Ce este?
- Unde ești acum? - Ce-ți pasă?
Unde ești?
La magazinul tatălui meu. Exersez.
Așteaptă-mă! Vin acum.
Ce-i asta? De ce ați venit aici?
În trecut, am avut o mulțime de ocazii să-i spun ce simt.
- Zâmbește! - Și eu!
- Pleacă de acolo! - Bine.
- Fă poza! Zâmbește! - Bine! Unu, doi, trei!
- Bine, acum! - Dă-te laoparte puțin!
Să facem una împreună. Fă una cu noi!
Bine! Unu, doi, trei!
Seung-hyo, fă o poză cu Seok-ryu!
- Da. Fă o poză! - Nu, e în regulă.
- Fă poza! Treci încoace! - Repede.
Așa!
Unu, doi, trei!
Ziua când am absolvit liceul și am devenit adulți, în sfârșit.
Nu suport să mă uit.
- Unde te duci îmbrăcată așa? - La o întâlnire.
O întâlnire cu absolvenții de sport.
Am auzit că arată bine.
Ziua în care înghețata era dulce
și florile de cireș pluteau în aer, când noi eram imaturi, la 20 de ani.
Unde pleci?
În SUA. Am găsit.
Am intrat la UC Berkkeley.
Cu bursă completă! Nu e tare?
O ții minte pe prietena mea, So-yun?
Și-a trimis dosarul și l-am trimis și eu.
Dar uite!
Am intrat.
Se spune că îți urmezi prietenii în Gangnam, dar eu mă duc după ei în SUA.
Sincer, credeam că mama se va împotrivi.
Dar ea mi-a spus să merg.
De-abia aștept, de fapt.
E prima dată când plec în străinătate.
Și prima dată când iau avionul.
N-am fost nici până în Jeju. Prima mea călătorie e în SUA!
Nu e minunat?
Seara aceea, târziu, la bar, când a spus că pleacă în SUA.
Și…
în seara asta.
- Seok-ryu. - Hei, acum…
Ascultă-mă mai întâi!
Nu mai amân.
Am zis că aștept până mai târziu,
dar asta a fost o scuză ca să mă prefac că sunt amabil.
M-am mințit.
Am făcut-o de frică. Îmi era frică.
Așa că…
Ideea e…
De data asta o s-o spun.
Când am spus că mă înnebunești…
Când am spus că-mi pierd mințile din cauza ta…
Am vrut să spun…
că eu…
te plac.
IUBIRE LA MOMENTUL POTRIVIT
DEJA E IUBIRE
DRAGOSTEA DE ALĂTURI
Cum o voi privi mâine?
Nu doarme. Nu.
Dacă ai scos cuțitul, trebuie să tai ceva.
- De ce nu porți tricou azi? - Nu mai sunt.
Și cu parfum?
Adică răspunsul tău nu expiră?
Poate că Seung-hyo nu știe,
dar cred că eu l-am plăcut prima.
Vreau să clarific confuziile despre mine.
Nu oricine supraviețuiește departamentului social.
Mi-am schimbat strategia.
„Ultimele” n-au funcționat, mă întorc la început.
Motivul pentru care nu pot să rămân prieten cu Seok-ryu
nu e pentru că e femeie.
Ci pentru că e Seok-ryu.
Subtitrarea: Ligia Constantinescu