LÁSKA OD SOUSEDŮ
Hele.
Stůj.
Hej!
To, cos předtím řekl,
jak jsi to myslel?
Sok-rju.
Hjon-džune?
Co ty tady děláš?
Přiletěl jsem za tebou.
Chybělas mi.
O co se snažíš?
Nevidíš, že s ní mluvím?
Znám tě.
Čoi Sung-hjo, že? Sok-rjuin přítel z dětství.
Ty mě taky znáš.
Song Hjon-džun. Rád tě poznávám.
To já říct nemůžu.
Nechci se seznamovat.
Aha.
Proč jsi sem přišel?
A proč zrovna teď?
Proč, co se dělo?
Na to ti nemusím odpovídat.
Jdeme, Sok-rju.
- Hej. - Musím ti něco říct.
Spoustu věcí.
Co si to dovoluješ?
- Dobrý den. - Co to sakra děláš?
Jak se opovažuješ se tu ukázat?
Nech mě.
Pusť mě.
Nesnaž se mě zastavit, Mi-Suk.
Toho parchanta rozsekám, i kdybych měl zemřít!
Nebudu ti bránit.
Ale tady to nejde.
Už jsme tu ztropili dost pozdvižení.
Hajzle…
Jdeš z práce, Sung-hjo?
Jo.
Určitě jsi unavený. Jen běž.
Sok-rju, ty pojď domů.
I ty, Hjon-džune.
Zveš ho k nám, mami?
Je to mezi námi.
Vyřídím to.
Je to věc rodiny. I ve vztazích by měla být etiketa.
Odvolali jste to bez našeho souhlasu!
Je manželství hra?
Dost řečí. Pojďte se mnou.
Chceš přidat?
Ano, prosím.
Cože je máma samá pohostinnost a tak v klidu?
Je posedlá duchem, co nenechá nikoho hladovět.
Nemám zavolat exorcistu?
A co můj švára? To byl vždycky takový suverén?
Neříkej mu tak!
Tenkrát jsem myslel, že se jen snaží být milý.
Před dvěma lety?
Přijel k nám na dovolenou, sám, Sok-rju byla v práci.
Dal mi tučný kapesný.
Zavři klapačku.
Ještě polévku?
Ano, prosím.
Bože můj.
On fakt neumí odmítnout, co?
Hajzlík jeden.
No jo.
Tati, kam jdeš?
Na střechu.
Nevydržím být s tím parchantem v jedné místnosti!
Naservíruj mu to komplet!
Ať se přežere a praskne!
- Jo, dej si. - Děkuju.
Bolí mě hlava.
Čau, proč nejdeš dál? Jdeš za Sok-rju, ne?
Ani náhodou. Mají nevítaného hosta.
Nevítaného? Koho?
Sok-rjuina bývalého snoubence.
Co?
Je sjetej?
Jak si vůbec dovoluje před Sok-rju ukázat?
Zabiju ho.
Nic nepodnikej.
Proč? Musíme toho hajzla zabít.
Já ho chci zabít víc.
Najedl ses dosyta?
Ano, bylo to vynikající. Děkuji.
Dobře.
Když jsem splnila svou povinnost, řeknu ti, co mám na srdci.
Mami, jak to mluvíš? Natáčíme historický drama?
Jak jsem pochopila,
Sok-rju tě podvedla. Je to tak?
Prosím?
Ne, samozřejmě že ne…
Nebo ano?
Tak…
Zahýbal jsi ty?
Ne.
Ale byla to má chyba.
Za zrušení zásnub přijímám plnou zodpovědnost.
Mizero jeden!
Tati, ne!
Stačí, Hjon-džune.
Tak to není, mami.
Já si myslela, že to by má dcera neudělala.
Ale zeptat jsem se musela.
Kdyby to byla pravda, omluvila bych se.
Ale protože není…
Ty parchante.
Já ti ukážu.
- Počkej, zlato. - Mami!
- Mi-suk! - Mami! Nebyla to jeho chyba.
Nemůžeš mlátit lidi! Zabiješ ho!
Fajn. Zabiju ho a zavřou mě!
Ty parchante!
Jak jsi mé dceři mohl zlomit srdce?
Jak se opovažuješ?
- Víš, že s tebou do vězení nemůžu! - Prosím, mami!
Hjon-džune, jdeme.
Tohle už jsem viděl.
Mám déjà vu. To je síla!
- No tak. - Mlaťte mě, ať je vám líp.
Proto jsem tady.
- Já tě zabiju. - Dobře.
Myslíš, že ne?
Mami! Ježíši!
- Přestaň! - Ne tak tvrdě!
To mám ale silnou ženskou!
No tak. Pusť mě, říkám.
No tak.
Omlouvám se vám.
Mizero! Nemůže mu to jen tak projít!
Ještě přijdu.
Už se sem nevracej, darebáku!
Jestli tě ještě uvidím,
urazím ti hlavu, zmrde!
Můj syn posiluje, sráči!
Musím uhasit svůj smysl pro spravedlnost.
Ani pivo to nezvládne.
Co něco jiného?
Vtrhneme tam a ztropíme scénu? Náklady platím.
To tak. Nezaplatíš ani to pivo.
Říkals, že ho chceš zabít víc.
Jen jsem plácal.
- Nevměšuju se. - Cože?
Jak to?
Jsi syn kamarádky Sok-rjuiny mámy.
Od dětství jsi její nejlepší kamarád.
Právě.
- Jsme jen přátelé. - Hej!
Přátelství je úžasná věc.
Podle jedné definice je přítel ten, kdo nese na zádech moje starosti.
To je super, ne?
Co když se v tom budu vrtat a jen jí starosti přidělám?
Ani nevím, co cítí.
Jsi hroznej. Jak dlouho to takhle hodláš dělat?
Promarnil jsi tolik času,
že už ses mezitím mohl provrtat do zemského jádra.
Mo-um, tys…
Přesně tak. Otevřela jsem tu kapsli.
Měls zakopat jen ten dopis.
Když pohřbíš i svoje pocity,
jak má někdo tušit, co cítíš?
Podívej se.
Trpíš jen ty.
Neřeklas jí to, že ne?
Za koho mě máš?
Sung-hjo, odpusť si tu neopětovanou lásku.
Ani já tě nezachráním.
Ale…
Budu tě podporovat.
Jdu.
Měla jsem ho ještě chvíli natahovat.
7. DÍL LÁSKA JE O NAČASOVÁNÍ
Proč jsi přijel?
Nechat se zabít od mých rodičů?
Ne, přijel jsem žít.
Jsem tady, protože jsem chtěl zase dýchat, jíst a spát.
Bez tebe
zapomínám na základní věci. Nemůžu žít.
To není kvůli mně.
Ani že by náš vztah byl speciální.
S kýmkoli jiným by to bylo stejné.
Chodili jsme spolu dlouho.
- Je to pochopitelné. - To neříkej.
Nesnášej mě, jak chceš,
ale neříkej, že to nic nebylo.
Sok-rju,
přijel jsem tě získat zpět.
Pořád tě miluju.
Mezi námi je konec, Hjon-džune.
Co cítíš, už není láska.
Jen zvyk.
Zlozvyk, který se musíš odnaučit.
Už se sem nevracej. Prosím tě.
Přespím tu. Dej mi něco na sebe.
Cože?
Proboha.
- Utekla jsi z domova? - Asi jo.
To muselo být něco, mít Hjon-džuna u sebe doma.
Jak to víš?
Od Sung-hja.
- Kde jsi ho potkala? - Před vaším domem.
Přecházel sem a tam jako pes,
který potřebuje čůrat.
Mo-un! Pojď sem.
Ježíši, proč teď? Chvíli!
Mám asi něco s karpály v zápěstí,
- nemůžu otevřít sklenici s marmeládou! - Bože!
Vydrž! Počkej moment, jdu pomoct mamce.
- Hned jsem tu. - Nespěchej.
Mami, když si ji dáš na noc, vylítne ti cukr!
Spíš?
Ne.
Tak jo.
Ty spíš?
Ne, povídej.
Jaké to je, vidět zas Hjon-džuna?
Že ti to ale trvalo.
Víš,
pamatuju, jak jsme to posledně probíraly.
Nejezte beze mě. Počkejte.
Ani se toho netkněte.
Hele.
Miluješ ho pořád?
- Bývalého? - Jo i ne.
Co to znamená?
Milovala jsem společně strávený čas.
Všechno, co mi dal.
To miluju dál.
Ale vím, že některé vztahy
je lepší ukončit.
Takže se na něj snažím zapomenout.
A on musí udělat to samé.
Změnily se od té doby tvoje city?
Ne. Jsem daleko klidnější, než jsem čekala.
Když jsem se vracela do Koreje,
při pouhé myšlence na to, že ho znovu uvidím,
se mi šíleně rozbušilo srdce.
Fajn.
Nemusím se do toho vložit, viď?
Co?
No víš,
kdybys chtěla, můžu ho za tebe zmydlit.
Čekala bych hned za tebou.
Pokud zůstane naživu, tak v pohodě.
Hele, není to nelegální, napomáhat napadení?
Ve jménu přátelství
jde pro pravého hrdinu i celoživotní poslání stranou.
To ne. Ať o tu svou ušlechtilou práci nepřijdeš.
Tvé přání je mi rozkazem.
Tak jo. Pro bezpečnost našich spoluobčanů zítra
se nyní odeberu ke spánku.
Dobrou noc.
Nebojuj ve snu za světový mír a odpočiň si.
Pokusím se.
Bože.
To se mi ulevilo.
Vidím, že tvoje city už trochu ochably.
City k bývalému.
BE SOK-RJU
ČCHÖSUNG
Miláčku?
Je čas na snídani.
Mám tě hned zabít?
Čekáš, že ti udělám snídani?
Ne, pojď se najíst.
Proč jsi udělal tteokbokki?
Pálivé funguje skvěle proti stresu.
Zažij to privilegium být ženou majitele tteokbokki bufetu.
Jo, lepší bolení břicha než bolest v srdci.
Vrátila se Sok-rju domů?
Myslím, že je u sebe.
Když o tom mluvíme,
myslíš, že ho chtěla bránit, když ho odvedla pryč?
Co to povídáš?
Málem dostal knockout.
Stáhla ho z ringu, než jsi mu mohla uštědřit smrtící ránu.
Na každej pád
jsi byla úplnej Mike Tyson nebo Manny Pacquiao.
Vrhla ses na něj jako lvice.
Vedla sis skvěle.
Když jsem viděl, jak ho mlátíš, hned mi bylo líp.
Možná jsem ho neměla mlátit.
- Co? - Víš…
Myslíš, že si sem přijel pro nakládačku?
- Zřejmě k ní stále něco cítí. - Kam tím míříš?
Vím, že je pozdě, ale jestli chtějí,
ať se k sobě klidně vrátí.
Jestli s ním odjede do USA, její život se vrátí do normálu.
Myslíš, že to má smysl?
Proč by ne?
City nejsou vždy logické ani neměnné.
Ne!
Co to… V žádném případě!
Ten hajzl Sok-rju ranil. Nesnáším ho. A nechci, aby se vracela do Států!
No… Já taky ne…
Naliju ti vývar.
Udělá ti dobře.
ŠÉFKUCHAŘ KOREJSKÉ KUCHYNĚ PRAKTICKÉ DOVEDNOSTI
DŽIDŽIM NURUMDŽOK
Čchösung ho ani neochutnal.
Sok-rju!
- Mami klepej, prosím tě. - Kam jdeš?
Něco mám.
Jdeš ven takhle?
Jo. Proč?
Převleč se.
Proč? Mně se nechce.
Nedělej mi ostudu před sousedy!
Pořád chodíš jen v žabkách a odrbaných tričkách.
Na sto honů jde vidět, že jsi bez práce.
- Protože jsem. - Fracku malej!
To si mám vzít šaty?
Tyhle jsou pěkné.
V tomhle mám chodit u nás ve čtvrti?
Podívej se, jaké máš pytle pod očima. A co ty bledé rty?
- Opláchla sis vůbec obličej? - Ježišikriste.
Podívej se na mě.
Absolutně bez života.
Stárneš?
Nalič se.
Co je to s tebou?
Dej si trochu zdravíčka.
A červenou rtěnku.
Co to do ní najednou vjelo?
Kdo takhle chodí do školy?
Sluší ti to.
ZA CHVÍLI PŘIJDU CHCI VÁM NĚCO ŘÍCT
Když chceš vidět létat jiskry, křísni kámen o kámen.
Máma měla postranní úmysly.
Co povídáš?
Ale nic.
Co ty tady?
Jasně jsem ti řekla, abys nechodil.
Říkal jsem, že jsem tu pro tebe.
Zase ty.
Pojď. Nasedni.
- Cože? - Nejedeš na hodinu?
Přijdeš pozdě.
To je pravda.
Sok-rju.
Chyť se pevně.
Co to kolo?
Země je nemocná.
Je to ekologický přístup architekta, kterému není jedno
klimatická krize a uhlíková neutralita.
A váha navíc je aspoň trénink.
Tys mi řekl, ať nastoupím.
Co ty šaty? Vůbec ti nesluší.
- A co to máš na obličeji? - Tak hele.
Jestli mluvíš o mém make-upu,
je to Peach Fuzz, letošní barva roku.
Ty se v tom nevyznáš!
Musela jsi tušit, že na něj narazíš,
když ses takhle vymódila.
To tedy ne!
Za to může máma.
Odteďka její jídla nejím.
Neslyším tě. Cos říkal?
Že vypadáš příšerně.
Zase tě neslyším. Můžeš to zopakovat?
Že vypadáš…
Hele, to je o hubu. Mohli jsme nabourat!
Tak přestaň blbnout!
Kristova noho, je šílená.
- Včera večer… - Včera večer…
- Ty první. - Ne, ty.
Ne, říkej ty.
Co říkal?
Co?
Nepřiletěl ze Států jen tak z nudy.
Určitě k tomu měl důvod.
Neříkej mi…
- Chce se k tobě vrátit? - Cože?
No…
No on…
Vsadím se, že jo.
A co ty? Nejsi na vážkách, když je tady?
Chápu to.
Muselo být fajn ho po takové době vidět.
O ničem jiném mluvit neumíš?
Ale mám pravdu. Jen jste spolu nechodili.
Měli jste se brát.
Sung-hjo!
Ale stejně,
to se necháš takhle ovlivnit?
Nemáš špetku sebeúcty?
Zastav.
Řekla jsem zastav!
Zatraceně.
Řekla jsi zastav!
Pitomče.
Hej.
Co? Provedla jsem něco?
Ne.
Dnes překypujete energií.
- Do toho. - Do toho.
- Sung-hjo, chceš kafe? - Mám vám udělat?
Odpoledne máme schůzku ohledně projektu Misom.
Projdeme si i plány na kavárnu Džeson-dong.
A musíme začít chystat tu prodejnu Greip,
tak se připravte.
Na-jun, ta bílá skvrna, co má na zádech, to je duch, nebo co?
Make-up.
Odstín 21.
Ne. Odstín 19?
Make-up? Sung-hjo musel mít vášnivé ráno!
Tak vřelé objetí, že se mu obtisklo na záda.
Ty rysy jsou mi povědomé.
Ne! Kdo je to? Te-hui?
Mluvíte o mně?
Jo. Vlastně ne.
- Prosím? - To není ona.
Ne? Tak kdo?
Jasné jak facka.
- Ježíši. - Kdo je to?
- Co se děje? - Co? Ne…
Ty to nejsi.
- Já? - Ne.
Kdo je to teda?
Co to má být?
FRESCO KOREA TEPLOTA ČASU - KONVICE ONGGI
Co to je?
Botox, aby ses nemračil.
Zamyslel jsem se.
Určitě jen to?
Nemračíš se kvůli něčemu jinému?
Přestaň vyzvídat.
Dostals mě.
Nedomluvili jsme se na konvičce na kávu?
Tady se píše „varná konvice“.
Jo, změnila jsem to. S jejich manažerem jsem to probrala.
Ani jsi mi to neřekla. Proč ta změna?
To není romantika, když se věci dají do varu moc rychle.
Zapal oheň a opatrně přiveď vodu k varu.
Věřím, že je důležité dát si načas.
Jako u onggi?
Jako v lásce.
Když mi bylo dvacet,
hodně jsem chtěla dostat věci rychle do varu,
ale teď se chci soustředit na teplo a jemnost.
Pomalu a nadlouho.
Hodně ses změnila.
Kvůli tobě.
Ne, díky tobě.
Neděs se. Nic po tobě nechci.
Počkáme a uvidí se.
Budu se řídit svým srdcem a ty se řiď svým.
A Sok-rju zas svým.
Proč ona?
Jsi snadno popudlivý.
Kam se poděl můj pohodový, klidný bývalý přítel?
Při zmínce o Suk-rju se z něj stává puberťák.
To není pravda.
- Vyhýbáš se tématu… - Nesnaž se tolik.
Ale je to roztomilý.
Jon-du!
Tati.
Zase sis vzal odpoledne volno?
Jo. Ráno jsi měla teplotu, půjdeme dřív domů a odpočineš si.
To snad ne.
Co si o mně u tebe v práci pomyslí, když to takhle povedeš dál?
Prosím?
Budou si myslet, že jsem měkkota,
co kvůli tátovi bulí.
Jon-du, vzít si volno je nezadatelné zaměstnancovo právo.
Zapomnělas, že píšu do společenské rubriky?
Když ke mně budou nespravedliví,
vyřídím si to s nimi, ať je to, kdo je to.
Tati.
Udrž si tu práci, dokud nepůjdu na vejšku.
Tak jo.
Počkej na mě.
Nashle.
Proč vždycky prohrávám a platím za obědy?
Moment. Co když za mými zády podvádí?
To je moje.
Jsou opilí?
Moment!
Pane?
Zástava srdce.
- Zavolejte záchranku! - Volám!
Jsem na křižovatce poblíž školky v Hjerungu.
Auto právě narazilo do lampy.
Nemáte kladivo?
Ano, ale řidič je zřejmě v bezvědomí.
Ano, rozumím.
Ustupte!
Pane.
Haló?
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm, devět, deset,
jedenáct, dvanáct, třináct, čtrnáct, patnáct, šestnáct, sedmnáct…
Jste v pořádku? Nevstávejte.
Zůstaňte ležet.
Zkuste se otočit na bok.
Dobře.
Bude v pořádku.
Dže-Suk! Co hledáš?
- Sluneční brýle. - Co?
Před chvílí jsem je měla na nose.
Proboha. Máš je na hlavě.
Ježíši, to snad ne.
Tak ne přímo pod nosem, ale na hlavě!
Kolik mi je, proboha, že tak zapomínám?
O mně ani nemluv.
Včera jsem šla na poštu poslat balík.
Obula jsem se a vyrazila, ale bez balíku.
- Smutné. - Co je s vámi?
Už nemůžu věřit ani sama sobě.
Mně se zas pletou slova.
Myčce jsem řekla vysavač a vysavači myčka.
A Dong-džinovi říkám Sok-rju.
Tadyhle kořen gastrodie má být učiněný zázrak.
Prý obsahuje neurotransmitery,
takže zlepšuje průtok krve a působí proti demenci.
- Vážně? - Zkus to.
- Dej mi taky. - Ještě?
Nespoléhejte na to. Otevři mi taky.
- Otevřít? Dobře. - Jo.
Jestli se bojíš demence, veď si poznámky.
- Poznámky? - Čti knihy a noviny.
Dobře. Tumáš.
Ještě ses toho zlozvyku nezbavila?
- Co? - Co?
Není den, aby ses nevytahovala. To je zlozvyk.
- Hej. - Co je ti?
Jste největší kamarádky, ale když se hádáte, jste na sebe jako saně.
Jo, Mi-suk.
Jsi podrážděná, protože přijel Sok-rjuin snoubenec.
Nebuď přecitlivělá a nevylévej si…
Kde jsi to slyšela?
Od Dong-džina. Ráno jsem byla v posilce.
Já toho spratka zabiju!
- Hej! - V tomhle městě nic neutajíš.
Prý žadonil, aby ji dostal zpátky!
A proč by taky ne?
- Je krásná. - To je.
Sok-rju vypadá přesně jako ty zamlada.
Ano, je mi podobná.
Jo, Mi-suk byla na střední populární.
- To jo. - Pamatuješ, ne?
Ne, nepamatuju.
Co je?
No jistě, to jsi tenkrát byla.
- Jo. - Mi-suk byla krasavice.
- Hej. - Pěkná.
Ona je taky taková. Jablko nepadá daleko od stromu.
Neber ho zpátky, i kdyby žebral, jak chce!
- Je to podlej parchant! - Přesně.
Není tak špatný.
Ale je! Takhle zrušit zasnoubení, to je urážka!
To ano!
Zadupat do země je málo.
Co to povídáš?
Můj zeť není žádný tvůj otloukánek!
Že se nestydíš!
- Zapomeň na to! - Hej!
- Tak jsem to nemyslela. - Panebože.
- Co jsme jí asi měly říct? - Viď?
Je v přechodu.
- Má výkyvy nálad. - To jsme všechny.
- Je to těžké. - Na to je džus z granátového jablka.
- Otevři mi to. - Počkej chvíli. Mi-suk!
Hned tak jí to nepřejde.
- Nepij to. - Nech ji.
Sok-rju.
Počkej…
Hjon-džune, co je? Jsi v pořádku? Ty ses zranil?
Dobrý?
Dostal jsem tě.
- Už jsem lepší herec, viď? - Co to má být?
Omlouvám se.
Jinak by ses neotočila.
Sok-rju,
vím, že jsem to zvoral.
Vím, že jsem nebyl ideální.
Měl jsem se snažit víc tě chápat.
Ne, nic jsi neudělal.
Vím, žes dělal, cos mohl.
Bylo toho na mě moc. Myslela jsem jen na sebe.
Neměla jsi na výběr…
Já jdu.
Pojďme na jídlo.
I kdyby to mělo být naposledy. Jen jednou.
Pojďme se spolu najíst.
Dan-ho?
Jon-du!
Prý vám chce něco dát.
Tak prosím.
Pojďte maličko níž.
Takhle?
Pálí to?
Ne, vůbec ne. Hřeje.
To by nemělo. Asi se tam dostaly bakterie.
- Chviličku. - Dobře.
Tak.
Páni, Jon-du.
Díky té mastičce budu hned jako rybička.
Děkuju.
- Víte to? - Co?
Dneska jste byla vážně super!
I když vám z rukou nelétaly pavučiny,
byla jste suprovější než Spider-Man.
Fakt?
Dodala jsi mi sílu. Děkuju.
Jestli jdete z práce, pojďte s námi. Svezeme vás.
Co říkáš? Mám jít?
Tak jdeme.
Není vám vedro?
Jon-du je nastydlá, tak nechci pouštět klimatizaci.
To je v pořádku.
Ale vy vypadáte splaveně.
Trochu.
- Nebude vám vadit, když si sundám sako? - Jistě, to se neptejte.
Myslím, že Jon-du se do vás dnes úplně zamilovala.
Konečně! Tak se mi to povedlo.
Tu náplast si nechám přes noc.
Zraníte se často?
Často ne. Občas.
Máme různé případy.
Nebojíte se?
Třeba jako při tomhle zásahu?
Ne. To mě vůbec neděsí.
Děsí mě jiné věci.
Třeba jestli dokážu pacienta zachránit
nebo jestli nepřijedeme moc pozdě a už se nebude dát nic dělat.
Obdivuju, jak jste statečná.
Obdivujete mě za to, co jsem řekla.
Vždyť je to pravda.
Při pohledu na vás mi došlo, že pro hrdiny nemusíme chodit daleko.
Jsou mezi námi.
Jen jsem dělala svou práci.
Ale potkala jsem skutečného hrdinu.
- Vážně? - Ano.
- Koho? - No…
Jednou jsme pospíchali, vezli do nemocnice dítě.
- Ano. - Ale na silnici byla zácpa.
Nemohli jsme se hnout dál.
Z jednoho auta vystoupil muž
a začal řídit dopravu, aby nám vyklidil cestu.
Byl jako superhrdina.
Přišlo mi, že jsem poznala muže svých snů.
Nevím, kdo to byl, ale říkám mu Bahňák Man.
Bahňák Man?
Ano, měl na sobě srandovní tričko.
Stálo na něm: „Miluju vás, bahňáci.“
Jste v pořádku?
- Omlouvám se. - Semafor…
MILUJU VÁS, BAHŇÁCI
Dan-ho, kde jste vzal to triko?
Při jedné reportáži, psal jsem článek a seznámil se
s ekologickou skupinou „Bahňáci“, strážci přílivových území.
Přílivových území?
Ano.
Ty kráso.
Takže ho možná znáte.
Kdo je ještě v té skupině?
Nevím. Většinou starší lidi.
Ti ne. Byl to někdo mladší.
Neviděla jsem mu do obličeje, ale byl starý asi jako vy.
A vysoký taky…
jako vy…
Dobrou noc!
Počkejte…
Co je? Proč za mnou jdete?
Chtěl jsem vám něco dát.
Moment.
Tak…
To snad ne.
Vy máte v tašce ale léků!
Jsou všechny pro vás.
Lékárnice říkala,
že potřebujete různé podle fáze hojení.
Tohle brání zanesení infekce.
Tohle je na strupy.
A tahle na jizvy.
Neudělejte si už nic.
Musím jít zaparkovat.
Bahňák Man byl ten reportér.
Co?
Proč mi tak tluče srdce?
To je buben, nebo co?
DOKONALÁ SHODA
Já to věděla.
Ta bledost a malý obličej.
Určitě je to Sok-rju.
Já to věděla!
Od začátku jsem z toho měla obavy. Hergot!
- Co děláte? - Slečno.
Nejste gepard.
Ani puma nebo jaguár.
Co to melete?
Měla byste běžet vhodnou rychlostí pro člověka.
Nezaplatila jsem si osobního trenéra.
Jsem uprostřed cvičení, můžete jít pryč?
Je mi to nepříjemné.
Tímhle tempem zničíte naše vybavení i sebe.
O to se nestarejte. Jděte si po svých.
Cože mám?
To nemůžu.
Co to sakra děláte?
Tohle je ideální.
Touhle rychlostí můžete běžet přímo do Serengeti.
- Co je to s vámi? - Oči na cestu!
Dobře, jedeme.
Hele, zebry!
Já to sleduju.
Musíš stát před tou televizí?
Dnešek nebyl náhoda, viď?
Byl tu Hjon-džun, a proto jsi mě vymódila.
Namazala jsem se, proč mám ty paty tak rozpraskané?
Neodváděj řeč jinam.
Mám tě prokouklou.
Už to nedělej. Nehodlám nic měnit.
To bude stačit. Co sauna zítra?
- Nejdu. - Proč ne? Je to fajn.
Ponoříme se do horké vody, odrbeme starou kůži…
No ne? Kdy jsi to dělala naposledy?
- Hnus. Nechci s tebou nic mít. - Na to stačí peeling, ne?
Co je na drásání kůže tak skvělé?
Navíc nesnáším lézt do vody s jinými lidmi.
- Proč? - Je to nepříjemné.
Proč tam mám sedět nahatá s cizími lidmi?
Všem je to fuk. A budou tam jen ženy.
Navíc jsi moje dcera.
Není hezké vyrazit si s matkou?
Možná když jsem byla mladší,
ale teď jsme dvě nezávislé, oddělené entity.
Je to staromódní, pořád tě to bere?
Jo, jsem staromódní ženská z osmdesátek.
A ty jsi moderní a sofistikovaná, dobře ti tak.
Tak sofistikovaná.
To musí být nádhera.
Ježíši.
- Co ty venku takhle pozdě? - To zaštěkal pes?
Nekoukáš na zprávy? Dějí se hrozně věci.
Pouští si někdo rádio?
Rozléhá se to po celé ulici.
Dobře, dělej si, co chceš.
Jsi blázen? Vyděsils mě!
- Ticho! Bydlí tu lidi. - To je mi jedno!
Ale proč se za mnou plížíš a děsíš mě?
Proč ses zničehonic rozeběhla?
Zdálo se mi, že mě někdo sleduje.
Mohls na mě zavolat.
A ty ses mohla ohlédnout. Dívala ses jen dopředu.
Měls na mě zavolat a uklidnit mě.
Měla ses nejdřív podívat, než ses rozeběhla.
Ježíši.
To je náš problém.
Vymlouváme se a svalujeme vinu jeden na druhého.
Neříkáme, co je třeba,
takže se točíme v kruhu a pak se pohádáme.
Jako posledně.
O tom jsem ale…
nechtěl mluvit.
Chtěl jsem ti odpovědět.
Jak ses mě
tuhle ptala, jak jsem to myslel.
Já se z tebe zblázním!
Dělalas to dřív a děláš to i teď…
Mám pocit,
že se z tebe snad pomátnu!
- Myslel jsem to tak… - Ne.
Víš,
zrovna teď…
mi mozek generuje spoustu chybových zpráv.
Je přetížený a přestává fungovat, nic nového už nevstřebávám.
Takže později.
Řekni mi to pak.
- Kdy pak? - Prostě později.
Zrovna teď je všechno složité.
Kvůli Hjon-džunovi?
Ne, kvůli němu ne.
Děje se spousta dalších věcí.
Jo, dobře.
Tak já s tou odpovědí počkám.
Odložím to, až ty chybové zprávy zmizí.
Až to nebudeš mít tak složité.
- Sung-hjo, já… - Později.
Řekni mi to taky pak.
Ale něco mi řekni.
Budeš se s tím dacanem vídat dál?
Ne, nemám to v plánu.
Myslíš to vážně?
Dobře.
Pro dnešek už jsme se naběhali dost.
Půjdeme domů?
Dobře.
Běž.
Budu za tebou, neboj,
nemusíš se ohlížet.
Neměj strach.
DNES MÁM NAROZENINY
- Kam jdeš? - Naléhavý případ.
Ráno došlo k srážce 17 aut.
Vážně?
Tak až přijdeš…
Sung-hjo?
Musel si přivstat.
Za chvíli. Už tam skoro jsem.
Co se děje?
Proč jsi mi zavolala tak brzy…
Chtěla jsem, abys to viděl jako první. Náš první vzorek.
Říkalas, že jde o něco velkého. To má být tohle?
To je něco velkého. Povedla se krásně.
To ano.
Má bachraté tělo jako onggi.
Hubice připomíná okapy tradičních střech.
Chtěls zachovat jemné křivky korejského designu.
Není pěkná? Nepodobá se tvým skicám?
Už jsem říkal, že je.
Toužíš po chvále?
Ne.
Jen po chvále od tebe. Přímo po ní lačním.
Buďme profesionální.
To je normální, že je tolik nepovedených?
Jistě.
Neznamená to nedostatek umu?
Tak hele, pane architekte.
Jde to na staveništi vždycky podle plánu, jen proto, žes dělal návrh?
To byla hloupá otázka, promiň.
Můžeš hlínu tvarovat, jak chceš,
ale nikdy nevíš, co vyjde z pece.
Bude to dokonale vytvarovaná nádoba,
nebo praskne a rozbije se na tisíc kousků?
Nezjistíš to, dokud není v peci.
To zní jako super citát, viď?
Nejenže jsem krásná a umím vyrábět onggi, ještě umím hezky mluvit.
Pochválíš se skvěle sama, ani mě k tomu nepotřebuješ.
Ale tolik po tom toužím.
Pojeďme do Soulu na jídlo.
Půjdu se převléct.
- Zdravím. - Paní velvyslankyně.
Je tajemník uvnitř? Máme jít na oběd.
Bohužel je dnes pryč, zavolal si ho pan ministr.
Proboha. Řekl mi, ať vám to dám vědět.
Chvíli to potrvá, tak chtěl ten oběd odložit.
Vážně? Dobře.
Hezký den, madam.
- Vám také. - Děkuji.
Co máte na večer v plánu?
LEVANDULE
Neudělejte si už nic.
Co je?
Tluče mi srdce? To má být vtip?
Proč se mi zrychlil tep?
A teď na chvíli přestalo tlouct.
Co si to mumláš?
- Myslel jsem, že tu někdo je. - Ale nic.
Slečno Džung, proč jste tak rudá v obličeji?
- Rudá? - Jo.
- Máte horečku? - Ne.
Nezanítilo se vám to?
Ne.
Hodně jsem to promazala mastí.
Tak jedeme.
Jde se.
PODMÍNKY V TERÉNU PRO ZÁCHRANÁŘE
MNOŽÍ SE ÚTOKY NA ARO
Proč se tváříte tak vážně?
Jong-in, věděla jste, že až 14 % hasičů a záchranářů trpí
depresí, PTSD a problémy se spánkem?
To asi ano.
V práci jsou vystaveni většímu nebezpečí než běžní lidé.
Každý rok dojde asi k 300 případů napadení záchranářů.
Většinou pachatelé uniknou trestu, protože byli opilí.
Dan-ho, vás ty záchranné složky najednou nějak zajímají.
Znám jednu záchranářku.
Viděl jsem, jak se k ní nechovali hezky.
Taky jsem viděl, jak pro ostatní riskuje život.
Takže napíšete článek?
Prosím?
Dejte do toho všechno, ano?
Zlomte vaz!
Můžeme o něčem psát,
ale bez zkušenosti z první ruky tomu nelze skutečně porozumět.
Ten příběh bude váš, až když si ho sám prožijete.
Netušila jsem, že bude tak těžké být pracující máma.
- Dnes mi volali ze školy. - Jong-in, mám nový nápad na článek!
Omluvíte mě? Musím běžet.
Nevím, čím to je, ale ta jiskra v oku se mu vrátila.
Jo!
Tady je to moc dobré. Mají tu dobré jídlo a hezký výhled.
- Zdravím. - Nazdar.
Sok-rju, taky na jídle? To by mě nenapadlo, že tě tu potkám.
Viď?
Ráda tě vidím.
Ale když jsme tu v párech,
asi bude lepší, když si sedneme odděleně.
Mám vás zavést ke stolu?
- Ano. - Ne, není třeba. Sedneme si tam.
- Posaď se. - Dobře.
Tak co? Chutná?
Jo, je to dobré.
To jsem ráda. Snažila jsem se. Už je to let, co jsme měli naposled rande.
Něco by mě zajímalo.
Co je to?
Čapče, co jsem uvařila.
Chodím na hodiny vaření.
Když jde o kuchtění, mohla by sis otevřít vlastní akademii.
Studuju na šéfkuchaře korejské kuchyně.
Chci se tomu věnovat profesionálně.
Fakt? To je super.
Ale jsou lekce dost?
Co to studovat na škole?
Americký kulinářský institut? Mají krásný kampus v Kalifornii.
Já nevím.
Školné bude stát balík.
Tak daleko dopředu jsem nemyslela.
Nemusíš spěchat.
Můžu to ochutnat?
Co? Tady nemůžeš jíst přinesené jídlo.
Promiňte?
Chci vás o něco požádat.
Tohle jídlo vařil mně velmi vzácný člověk.
Asi se to nesmí, ale nemohl bych to otevřít a jen trošku ochutnat?
Obyčejně to netrpíme, tak prosím rychle.
Děkuji.
Váš přítel je romantik.
Fantazie.
Nejlepší čapče, co jsem kdy jedl.
Mám poprosit o nový nůž?
Ne. Ten steak je trochu tuhý.
Fresco se s námi chce příští týden sejít. Máš čas?
- I kdybych neměl, udělám si ho. - Jasně.
Pamatuješ si Hje-won z podpisu té smlouvy?
Ptala se na nás.
Tak jsem řekla, že jsi můj ex, ale stále se máme rádi.
Proč si vymýšlíš?
Asi o tebe má zájem, tak jsem jí radši řekla tohle.
Do příští schůzky to uveď na pravou míru.
A nic podobného už nikdy neříkej.
Lháře nesnáším ze všeho nejvíc.
Nedodržení slibu je svého druhu taky lež.
Prosím?
Třeba když se někdo s někým sejde, když slíbí, že ne.
Jsi v pořádku?
Napij se vody.
Musíš pořádně kousat.
V pořádku. Jen jsem se zakuckala.
Nedělej z toho vědu.
Dělám, záleží mi na tobě.
I na nejmenších maličkostech.
A chci se o tebe starat.
Jako dřív, na tom se nic nezměnilo.
Musím na záchod.
Jo.
Neříkalas, že ho neuvidíš?
Co je ti po tom?
- Ty máš co říkat. - Myslíš Te-hui?
- Víš, že děláme na projektu. - Jasně.
Máš pracovní oběd v hotelu.
Jsi skvělý obchodník.
A ty? Jíš s někým, s kým žádné obchody nemáš.
Tady jsi, Sok-rju.
Chtěla jsem se rozloučit.
Se mnou?
Koupila jsem při placení víno.
Pro tebe.
Ne, díky. Víno nepiju.
Ale děkuju.
Tak ho dej svému příteli.
On není můj přítel.
Promiň.
Každý by si myslel, že je.
Tak já si ho vezmu.
Pojďme.
Věděla jsem, že bude zábava, ale že to bude takové vzrůšo? To ne.
- Co tím myslíš? - Milostný čtverec ještě neznám.
Zdá se, že jsou si blízcí.
Omlouvám se.
Nemohla ses kvůli mě v klidu najíst.
Bylo to nepříjemné.
Muž přede mnou měl oči vzadu.
Celou svou bytostí se soustředil na jinou.
Ale tvou omluvu přijímám.
Budu tak vypadat víc v pohodě.
Fakt promiň.
Moment.
Tady Čoi Sung-hjo.
Byl to dnes zvláštní pocit.
To čapče, cos udělala, bylo moc dobré.
Seděli jsme naproti sobě a dělili se o jídlo.
Jako za starých časů.
Příště si dám záležet ještě víc.
Hjon-džune?
Žádné příště nebude.
Bylo to jen jednou.
Tak zněla domluva.
Tak řekněme, že jsme byli naposled na steaku.
Co příště těstoviny?
A pak dondžang a nakonec kimči.
Hjon-džune.
Nech toho.
Tohle ne.
Sok-rju.
Vysadíš mě na příští zastávce?
LEVANDULE DŽE-SUK, IN-SUK
Bleskurychlá odpověď.
Konečně jim došlo, co je dnes za den?
Pomoc!
Nechala jsem poslat do kanceláře mražené kraby.
Zapomněla jsem na to a odjela.
Může je některá z vás dát do lednice, než se zkazí?
Je mi líto, já nemůžu!
Jsme s rodinou na jídle.
Já taky nemůžu, něco mám.
Nemůže jít Hje-suk, když nepracuje?
Dělají si srandu?
Mrchy jedny.
Tání ledu je důležitější než kamarádčiny narozeniny?
Dojedu tam.
REALITY HJERUNG
Proč to po mně chtějí?
To je ale tíha. Bože.
Kristova noho.
Zatraceně!
Hodně štěstí, zdraví.
Co se to děje?
Hodně štěstí, zdraví.
Vy jste mrchy!
Vyděsily jste mě.
Hodně štěstí, milá Hje-suk,
hodně štěstí, zdraví.
Sfoukni svíčky!
A něco si přej.
A já vám tak nadávala. Omlouvám se.
Překvapení! To bylo překvápko, co?
Tolik jsem to chtěla zkusit!
Znám to jen z televize, dělám to prvně!
Dětina. Rozmlouvala jsem jí to. Nemáš ráda…
Asi to ráda má. Přímo miluje.
Panečku, kdo by to byl řekl, že kdy uvidíme Hje-suk plakat?
Já vím.
Hej, ledová královno.
Trvalo to 60 let, ale tvé srdce konečně roztálo.
Protože tam bylo moc svíček.
Proč jste jich tam nastrkaly tolik?
Neřídíš se korejským stářím, jednu jsme ubraly.
Fakt?
- Co? - Co je?
To je Sung-hjo.
Všechno nejlepší, mami.
Odešel jsem brzy a nestihl ti popřát.
To je fajn.
- Je. Jsem moc ráda. - A co manžel?
- Nachystal pro tebe něco? - Jsou to jen narozeniny.
Ráno měl naléhavý případ.
Jo, má strašně práce.
- Nakrojíme dort! - Jo, dáme si.
Poleva ze zeleného čaje?
Ne, to je pelyněk.
Ježíši, ten nesnáším!
Už nejsme Pelyňkové sestry, tak co s ním furt máš?
Pelyněk je moc zdravý.
Dže-suk, přines talíře.
Kde jsou vidličky?
- Ty potřebujeme. - Přines všechno.
Máte konvalinky?
Dobrý den.
Máte konvalinky?
Sháním konvalinky.
Děkuju, synu.
Paní Ju!
Jak víte, že tu jsem?
Prozradili mi to učitelé.
Prý je u bazénu neskutečně pohledný mužský.
Myslela jsem, že to bude vodní duch.
Blahopřeju k vítězství v soutěži.
Děkuji. Překvapilo mě to.
Jak to? Jsi vítěz oprávněně.
Tohle místo je pro tebe speciální.
To ano.
Už jsi to řekl Sok-rju?
- Ještě ne. - Hned jí to řekni. Bude mít radost.
Nebude si to pamatovat.
Ale jistěže ano.
Před pár dny volala, jestli už jsou výsledky.
Dobrý den, paní Ju. Tady Sok-rju.
Už se ví, kdo vyhrál tu architektonickou soutěž?
Ještě ne?
Dobře. Promiňte, že pořád volám.
Už je vyhlásili?
MIN. ŠKOLSTVÍ
OZNÁMENÍ
Proč jim to tak trvá?
Dobrý den!
Už jsou známé výsledky na rekonstrukci tělocvičny u SŠ Hjerung?
Ano, Hjerungská střední.
Ještě ne?
Dobře, děkuju.
Asi doufala, že to zjistím dřív.
Ptala se mě několikrát.
Tak já půjdu.
Užij si tu chvilku o samotě.
Musíš vytvořit novou budoucnost,
tak se hezky rozluč s minulostí.
Hodně štěstí!
Sbohem!
Můžeš hlínu tvarovat, jak chceš,
ale nikdy nevíš, co vyjde z pece.
Bude to dokonale vytvarovaná nádoba,
nebo praskne a rozbije se na tisíc kousků?
Nezjistíš to, dokud není v peci.
Sung-hjo,
odpusť si tu neopětovanou lásku.
Ani já tě nezachráním.
Kdysi na závodech na 200 metrů byl jeden plavec,
jehož slabinou byl pomalý start z bloků.
Navzdory tomu to díky neúnavné snaze překonal.
I když je trochu pozdě,
řekl bych mu, aby sebral odvahu stejně jako ten plavec.
ČCHÖSUNG
Co je?
- Kde jsi teď? - Proč?
Kde jsi?
Jsem u táty v bufetu. Procvičuju se.
Nikam nechoď. Hned jsem tam.
Co je? Proč jsi přijel?
Když se ohlédnu zpět, měl jsem spoustu příležitostí jí to říct.
- Sýr! - Zlato, já taky!
- Mazej ze záběru! - No jo.
- Foť. Sýr! - Dobře! Jedna, dva, tři!
- Tak jo! - Počkej chvíli.
Uděláme si ještě jednu. Vyfoťte nás dvě!
Fajn! Jedna, dvě, tři.
Sung-hjo, vyfoť se taky se Sok-rju.
- Jo. Vyfoť se. - Ne.
- Tak pojď. - Honem.
Jde se na to!
Jedna, dva, tři!
V den, kdy jsme odmaturovali a stali se z nás dospělí.
Nemůžu se na to dívat.
- Proč jsi takhle oblečená? - Mám rande.
Skupinové, se studenty těláku.
Prý jsou fakt pěkní.
V den, kdy byla zmrzlina sladká,
jarním vzduchem poletovaly květy třešní a nám bylo dvacet.
Kam jedeš?
Do USA. Našla jsem to.
Dostala jsem se na univerzitu Berkkeley.
A na plné stipendium! Není to super?
Pamatuješ na moji kamarádku So-jun?
Hlásila se, tak jsem si taky dala přihlášku.
A koukej!
Vzali mě.
Za kamarády se prý jezdí do Gangnamu, ale já se vypravím do USA.
Popravdě jsem čekala, že máma bude proti.
Ale řekla, ať jedu.
Jsem z toho nadšená.
Budu poprvé v zahraničí.
A taky poprvé poletím.
Nebyla jsem nikdy ani na Čedžu, a teď hned do Států!
Není to super?
Té noci v baru, kdy mi řekla, že pojede do USA.
A…
dnes večer.
- Sok-rju. - Ahoj, teď…
Nejdřív mě vyslechni.
Už nechci otálet.
Říkal jsem, že počkám,
ale jen jsem si namlouval, že chci být ohleduplný.
Lhal jsem sám sobě.
Bylo to ze strachu. Bál jsem se.
Takže…
Jde o to…
Tentokrát to řeknu.
Když jsem říkal, že se z tebe zblázním…
Že se z tebe pomátnu…
Chtěl jsem tím říct…
Že…
Mám tě rád.
LÁSKA JE O NAČASOVÁNÍ
LÁSKA UŽ TEĎ
LÁSKA OD SOUSEDŮ
Jak se jí podívám do očí?
Nespí. Ne.
Když jsi vytáhl nůž, musíš řezat.
- Dnes nemáš tričko? - Ne, jsou pryč.
Navoněla ses?
Takže tvoje odpověď nemá datum spotřeby?
Sung-hjo to asi netuší,
ale to on se líbil první mně.
Chci předejít nedorozumění.
Ve společenské rubrice každý nevydrží.
Změnil jsem strategii.
„Poslední“ nezabralo, tak se vracím na začátek.
Důvod, proč nemůžu být Sok-rjuin kamarád,
není ten, že je žena.
Ale že je to Sok-rju.
Překlad titulků: Vixo