КОХАННЯ ПО СУСІДСТВУ
ДИТЯЧИЙ САДОК ХЬОРИНА ПЕ СОКРЮ
У мене сьогодні випав зуб.
Гарний зуб, тож, гадаю, Зубній Феї він сподобається.
Відкрий ротика.
Ось так. Прив'язала.
Я пам'ятаю все, що в Сокрю було вперше.
-Дивись! -Ого.
Поглянь. Правда, гарно?
Чому ти плачеш? Це ж не твій зуб!
А мій!
Синхьо!
Як у неї вперше випав зуб.
Ти не встигаєш за мною, дурна ти!
Ох ти й повільна!
Дурна!
Як вони сміють називати мене дурною?
Я пролечу повз вас усіх!
Агов!
Сокрю!
Це небезпечно!
Як уперше поїхала на велосипеді.
Я хочу повернутися!
Боже, що з нею не так?
Як вона вперше втекла з дому.
Агов!
Ось що я до тебе відчуваю.
-Візьми, будь ласка. -Не треба.
Слухай, я випускник.
Не давай цього мені.
Не відчувай до мене нічого.
Добре?
Вибач.
Уперше запросила когось на побачення.
Ти всіх забрудниш!
Що він робить?
Я так давно її знаю.
Я думав, що знаю про неї все.
Мій тато колись працював шеф-кухарем у готелі.
Потім у ресторані.
Зараз він керує закусочною токпоккі.
Татів токпоккі — найкращий у світі!
Сокрю!
Чуєш, Сокрю?
Іду!
СЕРІЯ 6 УПЕРШЕ
Сокрю!
Ти кличеш мене з самого ранку.
Що це все таке? Пахне смачно.
Що ж іще? Гарніри.
Віднеси їх додому до Синхьо.
Я не хочу. Ти приготувала це з соєвого соусу, який я привезла?
Так, по-моєму, його якість добре підкреслює пікантність.
Твоя правда! Дуже смачно.
Що ти сюди поклала?
Це юшка на анчоусному бульйоні,
я додала подрібнену зелену цибулю, часник, кунжутну олію і соєвий соус.
Ніби ти розбираєшся.
Може, й розбираюся.
Досить цих дурниць.
Віднеси, поки не охололи.
Гаразд.
Кинсіку!
Іди снідати.
Я снідаю.
Хочеш теж?
Ні. Рис заважкий для сніданку.
Це Сокрю.
Сокрю!
-Тьотю Хьосок! -Привіт.
-Давно не бачилися. -Я знаю!
Востаннє я бачила тебе на відкритті бюро Синхьо.
Треба частіше, поки я тут.
-Добре. -Що це?
-Пане Чхве! -Чому ти тут так рано?
Принесла їжу.
А ви якраз їсте.
Саме вчасно! Мама просила передати це.
Правда?
Так, вона дуже багато приготувала. Ви ж знаєте, вона готує тонни їжі.
Вона завжди готує нам їжу.
Скажи їй, що ми дякуємо.
Так, пане!
Чхвесин нагорі?
Так, звичайно.
-Я тільки привітаюся й піду! -Добре.
-Смачного. -Дякую.
-Гаразд, біжи! -Біжу!
Чому вона передала так багато?
Боже, смажені кабачки з солоними креветками.
Мариноване листя буролистки і маринований перець чилі.
Ого! Це ж приправлена папороть!
Папороть…
Ти робиш тости, але це занадто сильно пахне, так?
Ні, все гаразд!
Ти їж.
Боже, він такий нетямущий.
Ого!
Привіт, Чхвесину!
Він у ванній?
Його кімната зовсім не змінилася.
Я потрапила в машину часу?
Капсула часу!
Упевнена, він сховав її тут.
Ти сховав її тут?
Знайшла!
Цього разу я проллю світло на твоє темне минуле.
ТИ, ПЕВНО, ВЖЕ СКАЗАВ СОКРЮ ПРО СВОЇ ПОЧУТТЯ?
МИ НЕРОЗЛУЧНІ З ДИТИНСТВА
Вибач.
Я не планувала прочитати його таємно.
Ти ж мого листа читав, тож це було несправедливо.
Тому я й прочитала.
Навіщо його викидати?
Ти ж його прочитала, так?
-Еге ж. -Це був жарт.
Жарт?
Гадаю, тоді я дражнив тебе серйозно,
бачиш, які розіграші.
Так! Це ж просто жарт?
Ох, ти мене налякав!
Я думав, буде смішно, але щось ні.
Треба переодягнутися. Вийди.
Так, звичайно! Вибач. Одягайся.
ЧАН ТЕЇ
Що це було в тому листі?
Я йому подобалася? Але це був жарт?
Навіщо було планувати жарт на 10 років уперед? Це що, економічні реформи?
Міг би просто сказати, що це неправда.
Чому він зім'яв його і викинув?
Що? Тато ще не прийшов.
ЗАКУСОЧНА «КОРІНЬ»
Тут теж нічого не змінилося.
Ого, моя доня така молодець!
Цікаво, в кого ти вдалася.
-У тебе. -У мене?
Скуштувати твою їжу, перевірити, наскільки вона смачна?
Можна?
Подивимось…
Смачно?
Божечки.
Що? Не смачно?
Така смакота!
Неймовірна! Моя дорогоцінна дівчинко, це так смачно!
Я так тобою пишаюся.
О, Сокрю!
Тату.
Що ти тут робиш? Ти зламала замок, щоб увійти?
Я ввела код.
Тут більше нікого?
Чому ти так хвилюєшся?
Боїшся, що там може бути злодій?
Тут нічого красти.
Ні, я розхвилювався, бо двері були відімкнені.
Чому ти прийшла сюди, не сказавши мені?
Тату, а пам'ятаєш?
У дитинстві я часто тут бувала.
Ти практично тут жила.
Ти завжди ходила за мною на кухню і хазяйнувала там.
Твоя правда.
А колись ти працював у готелі і навіть у великому ресторані.
Але найбільше я любила, коли ти працював тут.
Під час роботи в готелі
ти носив ковпак, а я бачила тебе лише на фото.
Але не бачила, як ти працюєш.
А в ресторані було надто людно.
Але мені подобалося, що сюди я можу приходити постійно.
Це дивно, але я досі пам'ятаю, що я тоді відчувала.
Звук ножа, що кришить.
Легке і стабільне тепло повітря.
Гомін людей.
Ти працюєш, а я дивлюся.
І найсмачніші токпоккі на світі.
Приємно це чути.
-Тату? -Так?
А якщо…
А якщо я стану кухаркою, як ти?
Що ти таке кажеш?
Добре, що не стала!
Чому?
Я змушував тебе вчитися,
щоб тобі не треба було мочити руки чи стояти перед гарячою плитою.
Таку роботу залиш мені.
-Сокрю. -Гм?
Хочеш токпоккі перед тим, як піти?
Було б добре.
Гаразд.
Чекай тут.
ЩОДЕННА ГАЗЕТА «ЧИНУ»
Зачекайте секунду!
Ох. Дякую.
Я б натиснув «Зачинити», якби знав, що це ви.
Це б зашкодило твоїй атестації.
Як Йонду? З нею все гаразд?
Так, її виписали. Сьогодні вранці пішла в дитячий садок.
Яке полегшення.
Діти завжди хворіють, коли змінюються пори року.
Щоб батьки похвилювались.
Можна перевести мене в інший відділ?
-Що? -Я знаю, ви добре мене прийняли.
Але національні новини виходитимуть і без мене.
Зараз я найбільше потрібен доньці.
Я на цій роботі народила й виховала трьох дітей.
Я знаю. За це я вас і поважаю.
Я не хвалюся.
Я б, напевно, звільнилася, якби мій чоловік не був фрілансером.
Мабуть, важко виховувати її самому.
Але діти швидко ростуть.
Подумай ще раз.
І якщо все ж захочеш піти, я тебе не зупинятиму.
ДОМАШНЯ КУХАРКА І МАЙСТРИНЯ ПЕ
Знаєте, як ми в США
готуємо курячий суп, коли погано почуваємося?
Гадаю, це тому, що він утішає і зігріває зсередини.
Що ж, у Кореї є свій курячий суп,
який ми сьогодні й приготуємо.
Самґєтан.
Ось інгредієнти, які ви бачите тут.
Я почну з підготовки курки.
У мене сьогодні була важлива презентація,
тож можете собі уявити, яким важким був для мене цей день.
Тому я хотіла заспокоїти свою втомлену душу,
не лише їжею, а й готуванням.
Бо особисто для мене це дуже заспокійливий ритуал.
Поки я готую,
мені спокійно, я розслабляюся.
А в стані спокою я почуваюся самою собою.
-Привіт, Сокрю. Давно не бачилися! -Привіт!
-Чому не вітаєшся? -Нащо? Я бачу її щодня.
-Ти зняв гіпс. -Так.
Щиро дякую за той соєвий соус позавчора.
Смак просто дивовижний. Моя сім'я від нього в захваті.
Скажи, якщо потрібно більше.
Маєш час зайти на чай?
Чай?
У нас є робота. Нащо ти її запрошуєш?
Треба пройтись по «Фреско».
Узгодити напрямок і графік.
А, добре.
Я все одно була зайнята.
Ти, певно, теж. Не буду затримувати.
Вибач, Сокрю. Зустріньмося пізніше.
Він розлютився, коли я сказала помиритися з нею.
Тепер я непрохана гостя?
Я йому подобаюся? Ага, якраз.
Ну його. І той лист теж.
У чому причина?
Бачу, ти досі ставиш випадкові запитання без контексту.
Скажи, щоб я зрозумів.
Чому ти погодився працювати зі мною?
Гарна можливість. Я подумав, що було б цікаво спробувати.
Як передбачувано.
А чого ти очікувала?
ГРАНАТОВЕ ДЕРЕВО
Я не знаю. Чогось чеснішого.
Сьогодні ти використав мене як відмовку.
Ти весь час мовчав,
але перед Сокрю ти навмисно сказав, що нам треба працювати.
Вибач, якщо так здалося.
Раз уже так вийшло, може, просто використай мене?
-Що? -Використай мене якнайкраще.
Буде класно. Я зможу ходити з тобою на побачення,
а ти — визнати свої почуття.
Тебе що, викинути звідси?
Та годі.
По-моєму, Сокрю симпатична.
Звісно, ти симпатичніший.
Можна я побуду з вами, милими, трохи довше?
Можеш дражнити мене скільки влізе,
але нічого не кажи Сокрю.
Схоже, ти вже сказав їй щось важливе.
Що?
Але є дещо, про що ти не згадав.
Треба попросити її пообідати зі мною.
Що я їй сказав?
Тобто що ти хочеш їй розповісти?
Я тобі не скажу.
Що я сказав?
-Якщо скажу, даси мені приєднатися? -Теї!
Люблю, коли ти називаєш моє ім'я.
Що я сказав?
Що ти їй розповіси?
Прискорся до крейсерської швидкості.
Виходжу на крейсерську швидкість.
А я думала, що ти робиш біля річки?
Хто ж знав, що ти будеш на човні?
Я здала письмовий тест, тому мала потренуватися перед особистим іспитом.
Ти захопиш землю, повітря і море.
Що далі? Ліцензія пілота легкого літака?
Далі…
-Південний полюс. -Що?
Одного парамедика відправили туди на дослідницьку станцію.
Ця ліцензія стане додатковим плюсом.
Ого, це так на тебе схоже.
У дитинстві ти ходила по калюжах, багнюці та мокрому цементі,
завжди обираючи шляхи, якими інші не пішли б.
Ти нарешті вирушиш на незвідану територію.
Облиш.
Не кажи гоп, поки не перескочиш.
Документи, інтерв'ю, особистісні тести й тести на здібності.
До відбору мені ще дуже далеко.
Це мені ще далеко йти до мрії.
Що?
Я записалася на кулінарні курси.
Здуріти.
Я довго про це думала.
Думаю, я хочу це зробити.
Ні, я хочу це зробити.
Раніше я думала, що твоє улюблене заняття — навчання.
Але я помилялася.
Тобі просто подобалася похвала й увага за те, що ти добре вчишся.
Ти любила всі бонуси.
Останнім часом ти чесна, аж жорстока.
Так, але…
Ти обожнювала готувати.
Це була чиста й безкорислива любов.
Ти створена для цього, я мала здогадатися, побачивши, як ти робиш ідеальну далґону.
-Ти мене заохочуєш? -Аякже.
Відсвяткуймо сьогодні.
Покличмо Синхьо і влаштуймо вечірку.
Стій.
Алло?
Синхьо!
-Не треба. -Чекай.
Сокрю сказала, що записалася сьогодні на кулінарні курси.
Записалася на кулінарні курси?
Угу…
У зв'язку з цим влаштуймо сьогодні вечірку, щоб відсвяткувати.
Я не можу. У мене є плани.
Серйозно? Гаразд.
Тоді приходь, як закінчиш. Я пізніше напишу тобі куди.
Бувай.
Нащо запрошувати, якщо він не прийде?
Ти його зовсім не знаєш?
Він завжди каже, що не може прийти, але приходить.
Сьогодні він справді не прийде.
Що таке?
Ви знову посварилися?
Пане Чхве?
Приємно зустріти вас у місті, як зараз.
Я теж так вважаю. Додому йдете?
Ні, я хотів випити. Приєднаєтеся до мене?
Ну…
Ми прийшли.
Ви живете по сусідству з Чон Моим?
Так, я нещодавно про це взнав.
Ставтеся з розумінням, якщо буде шумно.
Вона хороша людина.
Я знаю.
Але мені шкода, що я змусив вас прийти сюди.
Так склалися обставини.
Татку!
Йонду.
Моя пташечко, ти довго чекала на мене?
Угу.
Це моя донька.
Йонду, привітайся.
Вітаю, я Кан Йонду.
А ви хто?
Я Чхве Синхьо.
Я…
у твого тата…
друг по сусідству.
Вибачте.
Певно, місуґару — не той напій, про який ви говорили.
Ні, це саме те, чого я хотів.
Ще й багато льоду.
Я не вживав спиртного, але дивним чином відчуваю, що п'янію.
Певно, через вплив цього району?
Я тут уперше, але мені здається, що я жив тут завжди.
Він дивно розслабляє.
І це мене радує.
Я це теж відчув, цей район — він такий.
Ви добре обживаєтеся.
Так, завдяки моєму другу по сусідству.
Можна спитати, чому ви хотіли сьогодні випити?
-Перепрошую? -Ну…
Напевно, це звичка з роботи.
Я читаю по обличчях.
І постійно питаю, якщо мене щось цікавить.
Можливо, саме тому люди ненавидять репортерів.
Що ж, схоже, ви вже знали.
Звісно.
Втім, я добре справляюся і з протилежним.
Я вмію слухати. Можу бути нейтральним. І я можу гарантувати анонімність.
Просто подумав, що можу чимось допомогти.
Річ у моєму другові, не в мені.
Є людина, яка йому давно подобається.
Він думав, що його почуття до неї — в минулому.
Але побачивши її знову, він трохи збентежений.
Його можна зрозуміти.
Він не знає, що робити, тому постійно її уникає.
Схоже, йому зараз нелегко.
А це щось, чого не може статися?
Наприклад, вона зустрічається з кимось іншим?
Вона закохана в іншого. Вони майже одружилися.
Хай там як, зараз вона самотня, так?
І щодо цієї жінки,
вона знає, що відчуває ваш друг?
Ні.
Але він боїться, що вона може дізнатися.
Він ще ніколи не зізнавався у своїх почуттях до неї.
Чому ж?
Вони завжди були разом,
тож спершу він не знав справжньої природи цих почуттів.
А потім…
він боявся зіпсувати їхню дружбу.
Коли він наважився їй сказати…
момент був невдалим.
А тепер…
він і пробувати не сміє.
Через це йому певний час було важко.
Його нудило й паморочилося в голові.
Зараз він нарешті заспокоївся
і не хоче повертатися в той час.
Не дивно, що він сьогодні не прийшов.
Мені так цікаво. Як тут чекати 10 років?
Гаразд. Погляньмо.
Чий це лист?
Мабуть, Синхьо.
Я так і знала!
Та скажи їй, що вона тобі подобається.
Чому він так ускладнює собі життя?
Присягаюся…
Боже, він такий жалюгідний.
Анітрохи не порозумнішав.
Ви чули той дивний шум?
Та ні.
Я не знаю.
Я помилився?
То ваш друг продовжуватиме
вдавати, що вона йому не подобається,
і відштовхувати її?
Каже, що поки що намагається.
Якби він був моїм другом,
я б розповів йому про одного знайомого плавця.
У запливі на 200 метрів був один спортсмен,
який мав слабкість: повільно стрибав на старті.
Попри це, він переміг завдяки невтомним зусиллям.
Навіть якщо трохи запізно,
я б сказав йому набратися мужності, як це зробив той плавець.
Вставай!
Вставай, кажу!
Я встав.
Ти маєш прокидатися рано-вранці і збиратися на роботу.
Ми не готові виходити на пенсію.
Чого ти досяг, щоб дозволити собі лінуватися?
Гаразд, припини.
Що припинити?
Я ночами не сплю, думаю, скільки грошей ми втратили.
Чому ти знову згадуєш минуле?
Минуле? Зараз нічого не змінилося.
І коли ти повернувся додому? Я прокинулася, а ти спав поруч зі мною.
Я ж казав тобі. Я був на похоронах.
Боже, ти ходив на похорони і вчора, і позавчора.
Ти просто ходиш і роздаєш гроші.
Ось чому я ненавиджу повертатися додому.
Що? Ти не маєш права кричати!
Байдуже.
От бачиш! Ти тікаєш, бо не маєш що сказати!
-Я не закінчила! Прийди додому раніше. -У мене зустріч однокласників!
Знову?
Ти знущаєшся?
Неймовірно…
Чому недостатньо коштів?
Нове голосове фішингове шахрайство?
Привіт. Скажу наперед, щоб уникнути непорозуміння. Я просто йду повз.
Мої кулінарні курси тут неподалік.
Я нічого не казав.
Хочу отримати сертифікат майстра корейської кухні.
Не кажи поки що моїм батькам.
Не скажу.
Сьогодні моє перше заняття.
Я переглянула навчальний план, і там є письмовий та очний іспит.
А коли заняття закінчаться, я можу забирати додому все…
У мене зустріч.
Я пішов.
Що це було?
Це ж він наполягав, щоб я знайшла свою мрію.
МАЙСТЕР КОРЕЙСЬКОЇ КУХНІ
ЩО РОБЛЯТЬ МАЙСТРИ КОРЕЙСЬКОЇ КУХНІ?
-Яловичина з кодонопсисом. -Боже!
Чому ти раптом закрив вікно?
Що ти там робиш?
А ти що робиш?
Що?
-Ого, вже час. Проведімо зустріч. -Це хіба не на сертифікат?
Чому ти на це дивишся?
Наюн, скажи Хьончхану і Чонмін прийти в конференц-зал.
Учишся готувати? Корейську їжу?
Я люблю західну їжу.
КУЛІНАРНІ КУРСИ ХЬОРИНА
Ласкаво просимо на заняття майстрів корейської кухні.
Вітаю.
-Вітаємо! -Добридень.
Сьогодні наше перше заняття разом.
Перше завжди запам'ятовується і викликає хвилювання.
Тому я зроблю так,
щоб влаштувати вам початковий і незабутній перший досвід.
Сьогодні ми вивчимо основи володіння ножем.
Спершу ви опануєте основні техніки.
Потім почнете кришити редьку, моркву та інші овочі.
Гаразд, беріть ножі, які лежать перед вами.
Так, добре.
Спершу покладіть на стіл підкладку, яка не ковзає,
а на неї — дошку для нарізання.
Добре. Коли кладете ніж, стежте, щоб лезо було завжди повернуте від вас,
щоб випадково не порізатися.
Добре.
Ми будемо різати редьку соломкою.
Спочатку чистимо редьку.
Гаразд. Тепер нарізаємо соломкою завтовшки десь 0,2 сантиметра.
При приготуванні омлету зніміть із жовтка халазу.
Потім процідіть яєчні білки через сито.
Збийте до однорідності, щоб не було бульбашок.
Далі змащуємо сковорідку тонким шаром олії на малому вогні.
Пане Чхве!
-Сюди! -Сідайте!
Як ви всі, нормально?
Та де.
На робочих майданчиках зараз безлад.
Було чудово, коли ми працювали з вами.
Ви про що? Ви ненавиділи мене за суворість.
Я б краще мав когось суворого.
Нові клієнти не вміють робити своє і завжди зловживають владою,
тож працювати на них нестерпно.
Та годі. Ви не з тих, хто дозволяє клієнту вами попихати.
Стривайте. Глузуєте з мене?
Що ж, готуйтеся.
Сьогодні я покараю вас алкоголем!
Я сьогодні за кермом. Я не можу.
Викличте тверезого водія.
Пані, можна нам мінералки і ще одну склянку?
Несу!
Натомість вечеря сьогодні за мій рахунок.
Що? Правда?
Добре!
Тоді замість алкоголю
я покараю вас м'ясом!
-Відкривайте! -Боже.
Смачно?
Що це таке? Чому так смачно?
Я справжній гурман.
Смак м'яса тут не такий, як в інших закладах.
Таке соковите!
Ви знаєте філософію нашого шефа.
«Підмажте смачним м'ясом,
щоб робота кипіла безперебійно».
-Ура! -Оце по-нашому!
Так смачно.
Навряд чи цього вистачить.
Перепрошую, можна нам ще свинячої грудинки і реберець?
І ще яловичої грудинки!
Боже, що це?
Що це? Візьміть.
Щиро вам дякую.
-Їжте. -Дякую.
Повірити не можу, що ви не випили жодної чарки.
Ви такий впертий!
Вибачте. У мене ще багато роботи.
Ви п'яні. Не пийте більше.
Ідіть додому, добре?
Боже, не пиляйте нас!
Наступного разу залиште машину вдома і приходьте пішки.
Ось так.
Так, пане.
Гаразд, ще побачимося.
-Ох. -Шефе! Сюди!
У молодості я був схожим на вас!
-До зустрічі! Бувайте! -Бувайте!
Дякуємо за вечерю.
-Прошу. Добраніч. -Бувайте.
-Котику, ти такий милий! -Так?
Он туди.
Хочеш зайти?
Де ти живеш?
Мамо, не йди!
Синхьо?
Що ти тут робиш?
Дякую за напій.
Нема за що.
Вибачте, що застав вас зненацька.
Так, ти налякав мене до смерті.
Чому ти сидів під нашим будинком у такий час?
Я не знав, що робити, тому думав.
Що?
Якщо чесно, я вас бачив.
Ви були з якоюсь жінкою.
То он що ви вирішили зробити?
Так.
Це мене заспокоїть.
Ох…
Мені соромно, що ти мене за цим застав.
Я знаю, що безсоромно про це просити…
але поки що тримай це в таємниці від моєї дружини.
І Сокрю.
Вона здійме бучу, якщо дізнається.
Еге ж…
-Ну як? -Опусти.
-Нижче? -Так.
Щоб було видно звідси.
-Гарно. -Авжеж.
А хто це?
Вона це серйозно?
Чанто Бегі
Ти не знаєш Лі Чанвона?
Я в Кореї не так і довго.
-Він наче милий. -Він не просто милий.
Серйозно, цей плакат справді прикрашає!
І мій зір покращується!
Тепер це практично її релігія.
-Алілуя! -Алілуя!
Милосердний Буддо!
Я розумію.
Цей плакат значно кращий за мого справжнього чоловіка.
-Звичайно. -А що?
-Ти знову посварилася з чоловіком? -Так.
Знаєш що? Сварися лише тоді, коли є шанс на реабілітацію.
Що чекати від того, хто ніколи не прибирає за собою брудний посуд?
Він їсть удома тричі на день?
-Так! -Боже.
-Усі три рази? -Саме так.
-Очманіти. -Ага.
Я йому: «Ходімо поїмо», а він заявив, що ненавидить запах їжі з глутаматом.
Знаєте, скільки глутамату я кладу в його супи?
Хай дякує, що не щурячу отруту!
Я знаю!
Чоловіки цього не знають.
Жоден не знає.
Може, ти замало додаєш.
Я кидаю цілу жменю!
Серйозно?
Боже, найбільше я заздрю Хьосок.
Чому мені?
Ви обоє працюєте окремо. Живете окремо, і вам це підходить.
Це так круто!
-Так і є. -Певно, ви навіть не сваритеся.
Ні, ми не сваримося.
Гей, її сім'я геть в іншому світі.
Я останнім часом свого чоловіка майже не бачу.
-Чому? -Не знаю.
Я не знаю. Хтозна, що він задумав.
Приходить додому на світанку.
Що? На світанку?
Він не буває вдома цілу ніч!
Місок, чоловіки гуляють допізна, аж до ранкової роси.
-Це серйозна проблема! -Звісно!
Чому ви такі серйозні? Забудьте про це. Ви не так зрозуміли.
-У нього справи… -Які справи?
Похорони, зустрічі однокласників, що ще?
-Так, це найкращі відмовки. -Так!
Отакої.
Місок, обережніше!
Може, він закрутив з іншою!
Що ви таке говорите?
-Овва! Що з тобою? -З тобою все гаразд?
-Вода скрізь! -Неймовірно.
На скількох похоронах він був? Один, два, три…
Він був на трьох похоронах.
Витри рота.
Ні, зачекай! Можна?
-Це ганчірка? -Тканина.
Не смердить. Витри рота.
Саме так. У вашій закусочній відпустка?
Що?
Вона вже кілька днів не працює.
Що?
Швиденько дізнайся. Гаразд?
Що ми будемо робити?
КОРОТКОСТРОКОВИЙ КРЕДИТ ПОНОВЛЮВАНИЙ КРЕДИТ
Привіт.
Зачекай.
Тут два місця. Хочеш сісти?
Дякую.
Нема за що. Це був не мій стілець.
Вибач,
зазвичай я намагаюся не втручатися.
Але ти не маєш бути тут, коли Йонду вдома сама.
Йонду…
поїхала з дитсадком у табір із ночівлею.
А…
-Вона поїхала в табір. -Так.
Пробач.
Та нічого.
Але…
ти досить пізно вечеряєш.
Угу.
Я була на виклику і мусила шукати лікарні.
Лікарня відмовилася брати пацієнта?
Авжеж.
Певно, ти знаєш,
що пацієнтів багато, а медичного персоналу бракує.
Така в нас тепер ситуація.
Що сталося з тим пацієнтом?
Я простежила, щоб пацієнта оглянули й госпіталізували.
Я радий це чути.
Ти справді вражаєш.
Перепрошую?
Чого це раптом?
Це щось типу «люби свого ворога»?
Справа не в цьому. Ти вмієш подавати чесну критику доброзичливо.
Сподіваюся, ти й далі наглядатимеш за Йонду.
Скажи їй, щоб дала мені ще один шанс.
Якщо ти казав про мене щось погане, я прошу забрати свої слова назад.
Я ніколи такого не робив.
Що ж, добре.
До речі…
Якщо можна спитати.
У Йонду є інші родичі?
Мама Йонду живе дуже далеко.
Я вважаю тебе дуже хорошим батьком.
Мене?
Так.
Ти добре виховав доньку.
Подивися, яка вона розумна й мила.
Скажи?
Правда, вона мила?
Вона для мене найдорожча людина у світі.
Я заради неї усе б віддав.
Усе.
Нічого не віддавай.
Мій тато помер, коли я була малою.
Тож я знаю, як це.
Якщо мама жертвувала чимось заради мене,
це я ненавиділа найбільше.
Просто кажу.
То можна я час від часу гратимуся з Йонду?
Звичайно,
якщо вона не буде проти.
Чесно?
Дякую. Розкажеш мені, що вона любить?
Я хочу завоювати її довіру.
-Що любить Йонду? -Так.
У минулому їй подобалися привиди й зомбі.
Що? Ти починаєш говорити нерозбірливо…
Хіба хороша вимова не важлива для журналістів?
Йонду любить прибульців. Їй подобаються прибульці.
Данхо?
Скільки ти зазвичай можеш випити?
Що?
Одну банку пива.
Каже одне, а показує інше.
Господи.
Данхо? Що мені робити?
Отакої!
Допомогти п'яній людині дійти додому.
Це робота понаднормово!
Не будь він татом Йонду, я б просто кинула його там.
Данхо, тобі не варто пити деякий час.
Просто пий щось безалкогольне! Зрозумів?
Він же не замерзне до смерті, так?
Ти збожеволіла?
Отак ти зустрічаєш людину після важкого робочого дня?
Важкого робочого дня? Ти працював?
Де ти гуляв після закриття закусочної?
Що ти взагалі робив?
Ти подався на поновлюваний кредит?
Узяв аванс готівкою?
У тебе ж є очі. Поглянь на це.
Паростки квасолі коштували 1 500 вон.
Свиняча грудинка — 9 900 вон.
Рахунок за газ — 3 180 вон!
Я стежу за цими дрібницями, бо ми стягнули паски.
Як ти міг?
Як ти міг знову все зіпсувати?
Я вдома.
-Мамо, що сталося? -Я не можу більше терпіти вашого батька.
Я на межі.
Що таке? Тату, що сталося?
Ні, нічого.
Ти закриваєш закусочну і десь лазиш цілу ніч.
І ти знову напартачив із грошима!
Скажи мені, чому.
Ти поручився за позику іншого друга?
Ні.
Чекай…
Ти грав в азартні ігри?
Ні, усе не так.
Тоді…
-Ти закрутив роман? -Люба!
Ти справді мені не довіряєш?
Як тобі довіряти, коли ти так поводишся?
Як ти могла сказати…
Як ти можеш щоразу так заганяти мене в кут?
У мене не було вибору…
Окрім як зробити це.
Тату, що таке? Що відбувається?
Стався нещасний випадок.
Перепрошую, пане?
Так?
Що таке?
Здається, у їжі щось є.
Схоже на волосину. Погляньте.
Цього не може бути.
-Пробачте! -Серйозно?
Ви обпеклися?
Дай подивлюся. Треба було обережніше!
-Вибачте. Поїхали в лікарню. -Відпустіть мене!
Я просто хвилююся, бо ви постраждали.
Звісно, я постраждав!
Мені болить, та ще й годинник…
Годинник зупинився.
-Годинник? -Та що ж це!
Годинник… Вибачте.
Думаєте, відбудетеся простими вибаченнями?
Цей годинник коштує 30 мільйонів вон!
Та ви що?
Ні. Він коштує значно дорожче, пане.
Думаєте, цей годинник можна купити за гроші?
Щоб придбати його, треба створити історію покупок,
купивши кілька речей цього бренду.
Це розкішний бренд найвищого класу.
Це означає,
що навіть якщо я продам вас, то все одно не відшкодую цей годинник.
Не чіпайте його.
Гаразд, я зрозумів.
Тоді я покрию витрати на ремонт.
Розбив мій дорогоцінний годинник і хоче покрити витрати на ремонт.
Послухайте, річ у тому, що цей годинник
він купив менше тижня тому.
Він новісінький.
Тоді що мені…
Відшкодуйте всю суму, бо позиватимуся!
-Який ви нездогадливий. -Боже.
Пане…
ТВЕРЕЗІ ВОДІЇ
У вас замовлення. Пройдіть до місця зустрічі з клієнтом.
Пане, ви викликали тверезого водія?
Так.
Вибачте.
Сюди, пане.
Пане, ми на місці, яке ви вказали.
Пане, ми приїхали.
Пане!
-Котику, чому ти такий милий? -Так?
-Де ваша машина? -Машина? Вона тут?
Он там!
Хочеш зайти?
-Де ви живете? -У мене вдома?
Пані, ми на місці.
Ось ваші ключі.
Ти так мене дратуєш.
Бережіть себе, пані.
Алло, це я.
Я щойно поклав на рахунок 20 мільйонів вон.
Прошу, прийміть це поки що.
Решту спробую якось дістати.
Дайте мені ще кілька днів.
І щоб заплатити їм, ти зняв гроші з нашого рахунку на проживання?
Узяв кредит під кредитну картку
і працював водієм?
І все це самотужки…
Ти що, дурень?
У тебе взагалі є щось у голові?
Ти справді думаєш, що я дурень.
Ставишся до мене зверхньо через мою некомпетентність.
Коли це я так робила?
Увесь час.
Річ у грошах.
Ти завжди говориш зі мною лише про гроші.
Але, боже, якби я розповів тобі про це,
що б ти тоді про мене подумала?
А як подадуть позов, і доведеться закритися?
Якби я втратив хоч крихітну частину доходу,
який заробляю зараз,
ким би я тоді був?
Усе, що я вмію робити…
Усе, що я вмію робити, — готувати токпоккі.
Якщо я навіть цього не зможу робити, то хто я тоді?
Ну? Яким буде мій внесок у цю сім'ю?
У моєму житті більше нічого немає.
Тату…
Я зроблю все, що зможу, щоб повернути ті гроші.
Хто тебе просив?
-Зараз не це важливо… -Будь ласка, Місок. Годі мене сварити!
Мені теж боляче, коли мене б'ють.
Ясно? Мені теж боляче.
Я прийду пізніше.
Мамо.
Тату!
Та навіщо ти…
З тобою все гаразд?
Тату.
Я в нормі.
Усе гаразд.
Ти завжди робив це для мене, коли я була малою.
Тепер я роблю це для тебе.
Я дуже подорослішала, чи не так?
Ти пробач, Сокрю.
За що тобі пробачати?
Це вони поганці.
Давай просто підемо в поліцію.
Повне відшкодування — це безглуздо.
Ми не можемо подати заяву.
Нашу закусочну можуть закрити за порушення Закону про харчову санітарію.
Я не маю права бути батьком, так?
Боже, в мене прекрасна донька,
але я ніколи не купував тобі гарного вбрання.
Навіть грошей вислати не міг, коли ти вчилася за кордоном.
І я досі…
змушую тебе хвилюватися через гроші.
Як таке можна оцінити грошима? Головне — любов.
А я? Я безробітна.
Я не маю права бути твоєю донькою?
Що ти таке мелеш?
Ти що! Ти…
Ти завжди матимеш право бути моєю донькою.
Поновлення не потрібне, і це право не скасовується.
Ти завжди будеш моєю донькою, чуєш?
У мене так само.
Пе Кинсік завжди буде моїм батьком.
ШАНТАЖИСТИ ПОЛІЦІЯ
ПОГАНЦІ
Ми не можемо подати заяву.
Нашу закусочну можуть закрити за порушення Закону про харчову санітарію.
Чорт, я не можу зробити ні те, ні інше.
Я вже божеволію.
«Суп із рибними фрикадельками, волосина, годинник».
Якби в нас там були камери спостереження…
Камера спостереження!
НАЙКРАЩА ХІМЧИСТКА
Добридень!
Сокрю!
-Ти привезла одяг? -Ні.
Можна переглянути запис із камери спостереження?
-Ти теж хочеш подивитися? -Хтось іще приходив?
Синхьо вже приходив дивитися.
Що відбувається?
ПЕ СОКРЮ
-Ви син власника закусочної «Корінь»? -Так.
Як ваш опік на руці?
Погано, ясна річ.
Спершу вирішимо питання з годинником. Про це пізніше.
Добре.
Спочатку візьміть решту грошей.
Ваш батько казав, що не може дістати гроші.
Ви, мабуть, багато працювали заради цього.
Вибачте, але перш ніж узяти,
покажіть годинник, який розбив мій батько.
Годинник? Навіщо?
Ми відшкодовуємо всю вартість,
і я хотів би хоч побачити,
як виглядає цей дорогий годинник.
Не сумніваюся.
Так, добре.
Він ніколи не зможе дозволити такий собі.
То це той самий годинник. Ого.
Це Audemar Constantine Philip Mills.
Він, мабуть, чув про такий раніше.
Звісно. Це один із найкращих розкішних годинників у світі.
Треба ж…
У мене такий самий годинник.
Що?
Як цікаво.
Нещодавно я отримав нагороду.
Ця годинникова компанія була спонсором і подарувала мені такий.
Це нова модель, яка щойно вийшла.
Серійний номер починається з 245D.
Але… на цьому номер не такий.
Він починається з 215D.
-Він інакший? -Не знаю.
Цей хронограф такий примітивний.
І чому синій циферблат здається таким тьмяним?
Ця неіржавна сталь мала бути відшліфованою.
Чому він такий блискучий?
Ой. Це просто дешева підробка.
Звідки він у вас?
Що ви взагалі можете знати?
Знаєте, де це?
Було б добре, якби ми могли трохи збільшити.
Ага. Саме так.
Агов, що це таке? Хто ви такий?
Ні, дивімося далі. Там ще краще.
Добре.
Зрозуміло. Он як?
Треба ж.
Підготували сторонній предмет і вкинули в суп.
Підкликали власника
і навмисно розлили суп собі на годинник.
Отакої.
Мабуть, довго тренувалися.
І що?
Це відео не є доказом того, що ми щось підкинули в їжу.
Точно.
Ми все записали. Волосину й пошкоджений годинник!
Доказ?
Я радий, що ви це сказали.
Бачите позначку часу на відео? 11:59 ранку.
Погляньте.
Тобто коли ви зайшли в закусочну, було щонайменше по 12-й дня.
Так чому ж ваш зламаний годинник зупинився об 11:45?
Чому так?
Треба було перевірити.
Замовкни.
Вітаю. Вибачте, я запізнився.
Чому так довго? Я чекав.
Хто цей хлопець?
Ви з ним працюєте?
Дозвольте представитися.
Я Кан Данхо з газети «Чину».
ГАЗЕТА «ЧИНУ» КАН ДАНХО
Я дуже хотів із вами познайомитися.
Я отримав підказку від однієї людини.
Чому в цих кадрів така гарна якість?
Багато злодіїв крадуть із хімчистки одяг.
-Він встановив найкращу модель камери. -Ясно.
Але не це головне.
Я використав це фото, щоб ідентифікувати цих типів.
Так.
Вони стверджували, що у них є канал NerTube зі 100 000 підписників.
Але це була брехня.
Ось. У них є пустий канал із 30-ма підписниками.
Це, певно, приманка для шантажу.
Так, я впевнений, що є й інші жертви тієї ж афери.
Я теж так думаю.
Певно, це літні люди…
Не знайомі з NerTube…
Власники малого бізнесу.
Що ви робите? Е!
Бачиш? Я так і знав.
Опік на руці теж був брехнею.
Власник вилив суп і собі на руку, але не постраждав.
Я пошукав, і поруч були схожі випадки.
Мерзенні злочинці, які полюють
на слабких і безсилих, бо до великих франшиз їм зась.
Недавно я почув, що годинник зупинився в ресторані супу гомгук.
Здається, я відчуваю від ремінця запах супу з бичачої кістки.
Пані?
Так, Синхьо?
Вибачте. Тепер я маю казати вам «президенте Чхве», так?
Дякуємо, що позичили нам проєктор.
Їхні обличчя записуються на камеру, так?
Звичайно!
Нам гаплик.
Данхо!
Почекай на мене!
-Подзвони мені пізніше! -Гаразд!
Відпусти мене!
Чому він такий прудкий?
Ти сподіваєшся написати статтю такими темпами?
От тобі й маєш.
Обережно.
Ти цілий? Агов.
Чуєш?
Трясця.
Гей.
Як ти посмів так вчинити з моїм татом?
Хто ти взагалі така?
Чорт забирай.
Як твоя голова, нормально?
-Забилася? -Я в порядку. Не забилася.
У тебе кров із носа…
От падлюка.
Та це не через нього.
Я останні кілька днів важко працювала. Втомилася.
На, зупини кров цим.
Забрудню кров'ю. Вона ж дорога?
Яке це має значення?
Нащо ти прийшла сюди? Тут небезпечно.
А сам? Тобі щойно зняли гіпс,
а ти вже відпрацьовуєш удари ногою на бігу.
Серйозно?
Ой!
-Це ти вилупок, що взяв гроші мого батька? -Так, це він.
Захисти честь нашої сім'ї і помстися.
Ні! Схоже, сталося непорозуміння.
Убий його!
Що?
Ви їх упіймали?
Гаразд, зараз буду.
Так, я вже йду.
Хто це був? Що сказали?
Вони спіймали людей, які мене шантажували.
Це були шахраї.
Люба, я йду в поліцію.
Що ти робиш?
Чому ти мене б'єш?
Болить? Болить чи ні?
Ще й не таке заробив!
Люба…
Як ти там казав?
Лише токпоккі?
Усе, що я вмію робити…
Усе, що я вмію робити, — готувати токпоккі.
Якщо я навіть цього не зможу робити, то хто я тоді?
Ну? Яким буде мій внесок у цю сім'ю?
У моєму житті більше нічого немає.
Ти не знаєш, наскільки особливий цей токпоккі?
Ти десятиліттями стояв перед плитою.
Ми виростили своїх дітей на цій дорогоцінній їжі.
Що значить «лише токпоккі»?
Як ти міг таке сказати?
Місок…
У тебе в житті нічого немає?
А як же ми?
Невже я, Сокрю і Тончін нічого для тебе не значимо?
Ні, ви всі для мене — цілий світ.
Ви занадто хороші для мене.
Я вже навіть не мрію про щось велике.
Я просто хочу піклуватися про нашу сім'ю і робити вас щасливими.
Але це так важко.
Чому так важко жити звичайним життям?
Це найбільша мрія з усіх.
Найзначущіша і найцінніша мрія.
Але ти ж знаєш, що мрії збуваються, так?
Місок, пробач.
І дякую тобі.
Іди сюди.
Головне, щоб ти це розумів.
Тому годі плакати.
Ходімо у відділок.
Ти теж підеш?
Звісно. Куди б ми не йшли, ми йдемо разом.
У гарні дні — на пікніки і милуватися квітами.
Якщо захворіємо — в лікарню.
У рай чи в пекло,
чи куди там нас пошлють небеса,
ми підемо разом і на тому світі.
Бо я твоя дружина.
І ми сім'я.
Добре. Ходімо разом.
-Так. Гайда. -Зачекай.
Тільки візьму це. Я вб'ю тих виродків.
-Люба. -Що?
Тебе посадять.
Ти не сядеш зі мною?
Люба, я кохаю тебе.
-Вони мені потрібні! -Нема коли. Ходімо.
ПОЛІЦЕЙСЬКИЙ ВІДДІЛОК ХЬОРИНА
Мій тато вже йде.
Добре.
Я здам його в хімчистку й поверну тобі.
Забудь. Просто викинь.
У тебе що, грошви до біса? Не можна викидати.
Там швидко почистять.
Роби, що хочеш.
Дякую за сьогоднішній день.
Я й не знала, що відбувається з татом.
Я так раділа, що знайшла те, чим хочу займатися.
Ти кращий за мене.
Я завжди був кращим за тебе. І твій батько мені не чужий.
А я?
Я тобі чужа?
-Що? -Останнім часом ти віддалився від мене.
Ти мене уникаєш?
Мене турбує така твоя поведінка.
Ти відсторонений і сам не свій. Не як у давні часи.
Так, як у давні часи, не може бути вічно.
Ми вже дорослі.
У тебе своє життя, а в мене — своє.
Давай не зациклюватися на минулому.
Не роби дитячих дурниць на кшталт стукоту в моє вікно.
Поважаймо приватність одне одного.
Я піду.
Не роби дитячих дурниць на кшталт стукоту в моє вікно.
Поважаймо приватність одне одного.
Якби я міг зім'яти почуття, як звичайного листа,
може, почувався б розкутіше поруч із тобою?
КУЛІНАРНІ КУРСИ ХЬОРИНА
Оскільки кулінарія — моя професія,
мене завжди питають, як зробити їжу смачнішою.
Я завжди відповідаю їм однаково.
Якщо згадати про людину, для якої ви готуєте,
стає веселіше, а їжа смакує краще.
Страва, яку ми сьогодні зробимо веселішою і смачнішою, —
корейські шашлички.
Що?
ЗАНЯТТЯ МАЙСТРІВ КОРЕЙСЬКОЇ КУХНІ КОРЕЙСЬКІ ШАШЛИЧКИ
Боже, ти мене налякала.
Що?
-Що ти тут робила? -Чекала на тебе. Що ж іще?
-Навіщо? -Ти допоміг моєму батькові.
І я хотіла віддячити за це і за все.
Ось, візьми.
Що це таке?
Перша моя страва з кулінарних курсів.
Чому ти даєш її мені?
Ти таке любиш.
Синхьо, будеш чапчхе?
Хочеш…
Боже, що ж нам робити?
Він не їсть корейську їжу.
Я приготувала святкові страви, але йому не подобається.
Тому він сьогодні знову їв яйця й тости. Так.
Не звик до цього.
Я мала б готувати йому корейську їжу у Франції.
З'їж. Це смачно.
Ні.
Правда ж, схоже на веселку?
На веселку?
Так, на веселку.
Веселка.
Він постійно каже «веселка».
Боже! Хьосок!
Синхьо їсть! Веселку! Він її їсть!
Треба ж! Він їсть!
От ти зараза, треба було годувати його різною їжею!
Обсмажені шпажки, схожі на веселку.
Це була перша корейська страва, яку ти тут з'їв.
Чому ти згадала про це?
Я не згадала. Просто…
Спало на думку.
Ми дружимо вже багато років.
Б'юся об заклад, я знаю про тебе більше, ніж твої батьки.
Ти мене знаєш?
Ти?
-Що? -Сокрю…
Твої спогади нічого не значать.
Це все в минулому.
Тож не докучай мені нагадуванням про них.
Чому ти так говориш?
Думаєш, я ганчірка?
Я ж казав тобі. Ми вже не діти.
Нам уже за тридцять.
А не п'ять. То чому ти ходиш за мною?
Чому крутишся біля мене?
Я не крутилася.
Я благаю тебе.
Просто дай мені спокій.
Відтепер не лізь у моє життя.
Ні!
Я лізтиму, скільки захочу!
Ти питав мого дозволу перед тим, як прийти до мене додому?
Я й далі пхатиму носа у твоє життя.
Тому що ми близькі. Мені можна!
Не доводь мене до сказу!
І тоді, і зараз
ти постійно це робиш…
мені здається…
я збожеволію через тебе!
Я знаю все, що в Синхьо було вперше.
На.
Підете в лазню.
-Тоді випийте це. -Так!
Синхьо, скуштуй. Це смачно.
Як він уперше скуштував бананове молоко.
Смачно, правда?
Ні! Я не буду! Я не хочу!
Як він уперше поплив.
Якого біса?
-Чхвесину? -Чому ти дивишся в землю?
Що з тобою? Як ти раптом став вищим за мене?
Що ти їв у Франції на канікулах?
Як він уперше став вищим за мене.
Це дратує.
Моя черга?
Ти на безлюдному острові.
Які три речі ти б узяла з собою?
Сірники, очищувач води і швейцарський армійський ніж.
Вона так серйозно відповіла.
Тепер моя черга.
Чхвесину?
Ти зараз у когось закоханий?
Так.
Так! Йому хтось подобається!
Так і є.
І хто це?
А вона теж вивчає архітектуру?
Здається, я знаю. У твоєму університеті?
Вона вчиться на твоєму курсі?
Я не знаю.
Тобто? А хто ж знає, якщо не ти?
Єдине, чого я не знала, —
хто був його першим коханням.
Слухай.
Ану зупинися.
Агов!
Те, що ти сказав раніше…
Що ти мав на увазі?
УПЕРШЕ
ТВОЄ ПЕРШЕ КОХАННЯ
КОХАННЯ ПО СУСІДСТВУ
Чому ти взагалі тут?
І чому саме зараз?
Треба вбити того виродка.
Я хочу вбити його ще більше.
Я вб'ю того вилупка і сяду у в'язницю.
Гей, ти, падлюко!
Ти прийшов поїсти в готель по роботі.
Ти чудовий бізнесмен.
Більше не вимовляй її імені.
І не приходь.
Між вами вже все скінчено.
Синхьо, ти мусиш врятувати себе від нерозділеного кохання.
Навіть я не можу тебе врятувати.
Я більше не зволікатиму.
Цього разу я скажу.
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова