LÁSKA OD SOUSEDŮ
HJERUNGSKÁ ŠKOLKA BE SOK-RJU
Dnes mi vytrhli zub.
Je hezký, zoubkové víle se bude líbit.
Otevři pusu.
Tak. Zavážeme ho.
Pamatuju si všechna Sok-rjuina poprvé.
- Podívej! - Jé.
Koukni. Není hezký?
Proč brečíš? Není to tvůj zub.
Je můj!
Sung-hjo!
Poprvé, kdy jí vytrhli zub.
Nestíháš, trubko!
Loudáš se!
Blbko!
Jak se opovažujete nadávat mi?
Všem vám to natřu!
Hej!
Ahoj, Sok-rju!
Je to nebezpečné!
Její první jízdu na kole.
Chci zpátky!
Ježíši, co s ní je?
Poprvé, kdy utekla z domova.
Počkej!
Tohle k tobě cítím.
- Vezmi si ho, prosím. - Ne.
Jsem z vyššího ročníku.
Nedávej mi ho.
Schovej si ho pro jiného.
Ano?
Promiň.
První její pozvání na rande.
Hej, lítá to všude!
Co dělá?
Znám ji tak dlouho.
Myslel jsem, že o ní vím všechno.
Můj táta pracoval jako šéfkuchař v hotelu.
Pak pracoval v restauraci.
Teď provozuje bufet, kde vaří tteokbokki.
Umí nejlepší tteokbokki na světě!
Sok-rju!
Už jdu!
6. DÍL TVÉ POPRVÉ
Sok-rju!
Voláš mě už celou věčnost.
Co to všechno je? Voní to dobře.
Co by? Přílohy.
Zanes to k Sung-hjovi domů.
Mně se nechce. Dalas tam tu sójovkou, co jsem přivezla?
Jo, má opravdu výraznou chuť.
To ano! Je fakt dobrá.
Cos do toho dala?
Udělala jsem vývar z ančoviček
a namíchala ho s nasekanou jarní cibulkou, česnekem, sezamovým olejem a sójovkou.
Jako bys to znala.
Možná jo.
Nech těch nesmyslů.
Odnes to, než to vystydne.
Dobrá.
Gun-siku!
Pojď na snídani.
Snídám.
Dáš si taky?
Ani ne. Rýže je na snídani moc těžká.
To je Sok-rju.
Sok-rju!
- Teto Hje-suk! - Ahoj.
- Dlouho jsme se neviděly. - To ano!
Neviděly jsme se od Sung-hjova otevření.
Co se vídat častěji?
- Dobře. - Co je to?
- Pane Čoi! - Co tě sem přivádí tak brzy?
Nesu vám jídlo.
Zrovna jíte.
Skvělé načasování! Posílá to máma.
Vážně?
Jo, navařila moc. Vždycky toho dělá jako pro regiment.
Vždycky pro nás vaří.
Vyřiď jí, že děkujeme.
Ano, pane!
Čchösung je nahoře?
Jo, jistě.
- Pozdravím ho, než půjdu. - Fajn.
- Dobrou chuť. - Díky.
- Jen běž! - Tak jo.
Proč toho poslala tolik?
Páni, orestované cukety s nasolenými krevetami.
Marinované listy perily a nakládané chilli papričky.
Páni! Kořeněná kapradina!
Kapradina…
Děláš si toast, ale moc to voní, viď?
Ne, v pořádku!
Jen si dej.
Kriste, nic mu nedojde.
No teda!
Hej, Čchösungu!
Je v koupelně?
Ten pokoj se vůbec nezměnil.
Cestovala jsem strojem času?
Časová kapsle!
Určitě ji dal sem.
Schovals ji sem?
Mám ji!
Teď odhalím tvou temnou minulost.
UŽ ASI ŘEKNEŠ SOK-RJU, CO K NÍ CÍTÍŠ, NE?
OD DĚTSTVÍ JSME NEROZLUČNÁ DVOJKA
Promiň.
Nechtěla jsem si ho tajně číst.
Ale tys četl můj, nebylo to fér.
Tak jsem ho otevřela.
Proč ho vyhazuješ?
Četlas ho, ne?
- Ano. - Byl to jen vtip.
Vtip?
Asi jsem tě tehdy chtěl poškádlit
a zjistit, kam až můžu zajít.
Jo! Takže vtip?
Už jsem se bála!
Myslel jsem, že to bude legrace, ale není.
Chci se převléknout. Půjdeš?
Jo, jasně, obleč se! Promiň.
DŽANG TE-HUI
Co měl znamenat ten dopis?
Líbila jsem se mu? Nebo to byl jen vtip?
Proč by plánoval vtip na deset let dopředu, jako hospodářské reformy?
Mohl prostě říct, že to není pravda.
Proč ho zmačkal a vyhodil?
Jak to, že tu táta ještě není?
BUFET KOŘEN
Tady se to taky vůbec nezměnilo.
Moje holčička je tak šikovná!
Po kom asi jsi, že ti to tak jde?
- Po tobě. - Po mně?
Mám to ochutnat, abych zjistit, jak jsi to uvařila?
Ano?
Tak uvidíme…
Chutná?
Pane jo.
Co? Není to dobré?
Je to moc dobré!
Mňam! Holčičko zlatá, je to výborné!
Jsem na tebe hrdý.
Ahoj, Sok-rju!
Tati.
Co ty tu? Jak ses dostala dovnitř? Vylomilas zámek?
Zadala jsem kód.
Nikdo jiný tu nebyl?
Proč jsi tak nervózní?
Máš strach, že je tu zloděj?
Není tu co ukrást.
Ne, ale měl jsem strach, když byly dveře otevřené.
Proč jsi mi neřekla, že přijdeš?
Tati, vzpomínáš?
Jako malá jsem tu byla pořád.
Prakticky jsi tu bydlela.
Vždycky jsi chodila za mnou do kuchyně blbnout.
To ano.
Předtím jsi pracoval v hotelu a pak ve velké restauraci.
Ale nejvíc jsem milovala, když jsi byl tu.
V hotelu jsi nosil
tu vysokou čepici, znala jsem to jen z fotek.
Nikdy jsem tě neviděla při práci.
A v restauraci byl spěch.
Ale sem jsem mohla přijít, to jsem milovala.
Je to zvláštní, ale pamatuju si pořád ten pocit.
Zvuk krájení nožem.
Ten teplý vzduch.
Hlasy hostů.
A tebe vzadu, při práci.
A taky nejlepší tteokbokki na světě.
To rád slyším.
- Tati? - Co?
Co kdybych…
Co kdybych byla kuchařka jako ty?
Co to povídáš?
Jsem rád, že ses jí nestala!
Proč?
Pilně jsi studovala,
aby sis nikdy nemusela máčet ruce a stát u sporáku.
Tuhle práci nech na mně.
- Sok-rju. - Jo?
Nedáš si tteokbokki, než půjdeš?
Moc ráda.
Dobře.
Počkej tady.
ČUNGWU DAILY
Moment!
Bože, děkuju.
Kdybych tušil, že jste to vy, nepočkal bych.
A dostal byste horší hodnocení.
Jak je Jon-du? Je v pořádku?
Ano, už ji propustili. Ráno šla do školky.
To jsem ráda.
Když se láme roční období, děti vždycky onemocní.
Ku starosti jejich rodičů.
Můžete mě přeložit na jiné oddělení?
- Cože? - Vím, už jste mi hodně vyšla vstříc.
Ale zpravodajský tým se beze mě obejde.
Dcera mě teď potřebuje nejvíc.
Já měla tři děti a práci jsem si udržela.
Já vím. Za to si vás vážím.
Nechci se vytahovat.
Kdyby manžel nebyl na volné noze, asi bych odešla.
Musí být těžké vychovávat ji sám.
Ale děti rychle rostou.
Přemýšlejte o tom ještě.
Když si to nerozmyslíte, nebudu vám bránit.
DOMÁCÍ ŠÉFKUCHAŘKA BE
Víte, jak v USA jíme
kuřecí polévku, když jsme nemocní?
Asi proto, že nám udělá dobře a zevnitř nás příjemně zahřeje.
V Koreji máme svou kuřecí polévku,
kterou se dnes naučíme vařit.
Samgjedžuk.
Ingredience vidíte zde.
Nejdřív připravíme kuře.
Dnes jsem měla důležitou prezentaci,
takže si umíte představit, jak náročný jsem měla den.
Proto chci dát unavené duši odpočinout,
nejen jídlem, ale i při vaření.
Pro mě je to totiž velice uklidňující rituál.
Při vaření
se příjemně odreaguji.
Připadám si naprosto sama sebou a v pohodě.
- Ahoj, Sok-rju. Dlouho jsme se neviděly! - Ahoj.
- Proč nepozdravíš? - Vidíme se furt.
- Sundal sis sádru. - Jo.
Díky moc za tu sójovou omáčku.
Je naprosto skvělá. Doma jsme si ji zamilovali.
Dej vědět, až budeš chtít další.
Nemáš čas zajít na čaj?
Na čaj?
Máme práci. Proč ji zveš?
Musíme probrat Fresco.
Dohodnout se co a jak.
Jo, dobře.
Stejně mám práci.
Vy určitě taky. Měli byste jít.
Promiň, Sok-rju. Uvidíme se později.
Když jsem říkala, ať jim to vyjde, naštval se.
A teď jsem nezvaný host?
Já? No tak jo.
Zapomeň. A ten dopis je mi taky ukradený.
Proč?
Pořád pokládáš otázky jen tak zbůhdarma.
Ptej se, ať to chápu.
Proč jsi s tou spoluprací souhlasil?
Zdálo se to jako dobrá příležitost. Chtěl jsem to zkusit.
To se dalo čekat.
Co jsi čekala?
GRANÁTOVNÍK
Nevím. Něco čestnějšího.
Vím, že ses dnes na mě vymluvil.
Celou dobu jsi byl zticha,
ale před Sok-rju jsi schválně řekl, že máme práci.
Mrzí mě, že to tak vyznělo.
Když už to tak dopadlo, tak proč mě nevyužít?
- Cože? - Nejlíp, jak umíš.
Bude to fajn. Chodila bych s tebou na rande
a ty můžeš zjistit, co cítíš.
Chceš, abych tě vyhodil?
Ale no tak.
Podle mě je Sok-rju milá.
Ty jsi samozřejmě víc.
Nemůžu s vámi dvěma chvíli pobýt?
Dobírej si mě, jak chceš,
ale Sok-rju nic neříkej.
Myslím, že už jsem jí něco podstatného řekla.
Co?
Zato tys něco vynechal.
Asi ji později pozvu na jídlo.
Co jsi jí řekla?
Co jí chceš říct?
To je tajné.
Co jsem řekl?
- A pustíš mě pak k sobě? - Te-hui!
Miluju, když mi říkáš jménem.
Co jsem řekl?
Co se jí chystáš říct?
Zrychlete na optimální rychlost.
Zrychluji.
Říkala jsem si, co děláš u řeky.
Kdo by řekl, že budeš na lodi?
Písemnou zkoušku mám, teď ještě musím složit praktickou.
Podrobíš si zemi, nebe i moře.
Co bude dál? Pilotní průkaz na ultralight?
Dál bude…
- Jižní pól. - Cože?
Vysílají na tamní výzkumnou stanici záchranáře.
Za ten průkaz získám body navíc.
To je ti podobné.
Jako malá jsi chodila v loužích, blátě, čerstvé maltě.
Vždycky sis vybírala neprošlapané cesty.
A nakonec cesta na neprobádané území.
Ale prosím tě.
Neříkej hop, dokud nepřeskočím.
Papíry, pohovory, testy osobnosti a způsobilosti.
Mám před sebou dlouhou cestu.
To spíš já.
Jak to?
Přihlásila jsem se na lekce vaření.
Nekecej.
Dlouho jsem nad tím přemýšlela.
Myslím, že to chci dělat.
Ne, chci to dělat.
Dřív jsem myslela, že mě nejvíc baví studium.
Ale spletla jsem se.
Bavila tě jen ta chvála a pozornost, kterou jedničkáři mají.
Zbožňovala jsi práci navíc.
Poslední dobou jsi hodně upřímná.
Ano, ale…
Vaření jsi milovala.
Čistou a nezištnou láskou.
Mělo mi dojít, že je vaření tvůj osud, když jsem tě viděla dělat dalgony.
- Děláš si srandu? - No jasně.
Co to dneska oslavit?
Zavoláme Sung-hjovi a uděláme si párty.
Hele.
Haló?
Sung-hjo!
- Ne. - Počkej.
Sok-rju se prý dnes přihlásila do kurzů vaření.
Do kurzů vaření?
Jo.
Co to dnes večer oslavit?
Nemůžu. Něco mám.
Vážně? Dobře.
Tak přijď, až skončíš. Napíšu ti, kde budeme.
Ahoj.
Proč, když nemůže?
Vždyť ho znáš.
To říká vždycky, ale pokaždé přijde.
Dnes opravdu nepřijde.
Jak to?
Zase jste se pohádali?
Pane Čoi?
Je milé vás takhle potkávat.
I pro mě. Jdete domů?
Ne, asi zajdu na něco k pití. Nepřidáte se?
No…
Tady to je.
Bydlíte hned vedle Džung Mo-um?
Ano, zjistil jsem to nedávno.
Mějte pochopení, když tam bude trochu hluk.
Je to dobrá ženská.
Já vím.
Ale připadám si trapně, že vás sem tahám.
Můžou za to jisté okolnosti.
Tatínku!
Jon-du.
Holčičko, čekalas dlouho?
Jo.
To je moje dcera.
Jon-du, pozdrav.
Dobrý den, já jsem Kang Jon-du.
Ale kdo jste vy?
Já jsem Čoi Sung-hjo.
Jsem…
tatínkův
kamarád ze čtvrti.
Omlouvám se.
Misugaru jste asi tím pitím nemyslel.
Ne, přesně to jsem měl na mysli.
A se spoustou ledu.
Nepožil jsem alkohol, ale připadám si opilý. Zvláštní.
Asi je to touhle čtvrtí.
Jsem tu prvně, ale jako bych tu žil odjakživa.
Panuje tu uvolněná atmosféra.
Jsem z ní nadšený.
To znám. Opravdu je to tu takové.
Zvykáte si rychle.
Ano, díky kamarádovi ze čtvrti.
Můžu se zeptat, proč jste se dnes chtěl napít?
- Prosím? - No…
Asi mám profesionální deformaci.
Čtu lidem z tváře.
Když mě něco zajímá, neustále se vyptávám.
Možná proto lidi reportéry tak nesnášejí.
Zdá se, že víte, o čem mluvíte.
Samozřejmě.
Ale opak mi jde taky.
Umím naslouchat. Dokážu být neutrální a za anonymitu ručím.
Myslel jsem, že bych mohl pomoct.
Jde o kamaráda, ne o mě.
Kdysi dávno měl někoho rád.
Myslel, že už k ní nic necítí.
Ale když ji zas vidí, je zmatený.
To je pochopitelné.
Neví, co s tím, tak se jí vyhýbá.
Myslím, že je z toho špatný.
A ten vztah nemůže vyjít?
Má kupříkladu někoho jiného?
Někoho miluje. Skoro se vzali.
Ale teď je svobodná, ano?
A ta žena ví,
co k ní váš kamarád cítí?
Ne.
Ale bojí se, že by na to mohla přijít.
Nikdy jí nevyznal lásku.
Proč ne?
Byli spolu odjakživa,
tak nejdřív nevěděl, že ji má vlastně rád.
Potom…
nechtěl zničit jejich přátelství.
Rozhodl se vyznat se jí,
ale v nesprávnou chvíli.
A teď…
se ani neodváží to zkusit.
Nějakou dobu ho to trápilo.
Dělalo se mu špatně od žaludku.
Teď se vše konečně usadilo
a nechce, aby se ta doba zas vrátila.
Není divu, že dnes nepřišel.
Jak mám vydržet čekat deset let?
Tak se na to podíváme.
Čí je to dopis?
Musí být od Sung-hja.
Já to věděla!
Prostě jí řekni, že se ti líbí.
Proč si to tak ztěžuješ?
Přísahám…
Ježíši, ten je trapnej.
Pořád stejný trouba.
Slyšel jste ten divný zvuk?
Ne.
Nevím.
Možná se mi to zdálo.
A hodlá ten váš kamarád dál předstírat,
že se mu nelíbí,
a odhánět ji od sebe?
Prý se o to momentálně snaží.
Kdyby to byl můj kamarád,
vyprávěl bych mu o jednom plavci.
Kdysi na závodech na 200 metrů byl jeden plavec,
jehož slabinou byl pomalý start z bloků.
Navzdory tomu to díky neúnavné snaze překonal.
I když je trochu pozdě,
řekl bych mu, aby sebral odvahu stejně jako ten plavec.
Vstávej!
Říkám vstaň!
Jsem vzhůru.
Měl bys vstávat brzy a připravovat se do práce.
Do důchodu máme daleko.
Cos už dokázal, že se tak flákáš?
Nech toho.
Čeho?
Nemůžu spát a myslím na to, o kolik peněz jsme přišli.
Proč vytahuješ minulost?
Minulost? Nic se nezměnilo.
A kdy jsi včera přišel domů? Viděla jsem tě až v noci vedle sebe.
Říkal jsem ti to. Byl jsem na pohřbu.
Vždyť jsi byl na pohřbu včera i předevčírem.
Jen rozdáváš naše peníze.
Proto tak nerad chodím domů.
Cože? Jakým právem na mě řveš?
Tak jo.
Utíkáš, protože na to nemáš co říct!
- Ještě jsem neskončila. Přijď dnes brzy. - Máme sraz se školou.
Zase?
Děláš si legraci?
Neuvěřitelné.
Jak to, nedostatek peněz na účtu?
Nějaký nový phishingový podvod?
Hele, říkám to rovnou, abysme předešli nedorozumění. Jen procházím.
Mám poblíž lekce vaření.
Nic jsem neřekl.
Pokusím se získat certifikát šéfkuchaře korejské kuchyně.
Zatím mým rodičům nic neříkej.
Neřeknu.
Dnes mám první hodinu.
Dívala jsem se na sylabus a je tam písemná a praktická zkouška.
Až hodina skončí, dají mi domů, co uvařím.
Mám schůzku.
Jdu.
Co to bylo?
Přece on trval na tom, ať si najdu svůj sen.
ŠÉFKUCHAŘ KOREJSKÉ KUCHYNĚ
CO ŠÉFKUCHAŘ KOREJSKÉ KUCHYNĚ DĚLÁ?
- Hovězí a dodok, páni. - Bože!
Proč jsi to okno zavřel?
Co tady děláš?
Co tady děláš ty?
Co?
- Koukni na hodinky. Máme schůzi. - To je na certifikát?
Proč si to hledáš?
Na-jun, řekni Hjong-čanovi a Džong-min, ať jdou do zasedačky.
Učíš se vařit korejská jídla?
Já rád západní kuchyni.
GASTROŠKOLA HJERUNG
Vítejte na lekcích pro šéfkuchaře korejské kuchyně.
Zdravím vás.
- Dobrý den! - Dobrý den.
Dnes máme první společnou hodinu.
První lekce je vždy vzrušující a nezapomenutelná.
Budu na to myslet a připravím vám
velmi syrový a pamětihodný první zážitek.
Dnes se budeme učit základy práce s nožem.
Nejprve některé základní techniky.
Potom začnete krájet ředkve, mrkve a další zeleninu.
Vezměte tedy do ruky nůž před vámi.
Fajn.
Nejprve dejte na pult protiskluzovou podložku
a položte na ni prkénko.
Dobře. Nože odkládejte vždy tak, aby ostří směřovalo od vás,
abyste se náhodou neřízli.
Dobře.
Nyní ředkev nakrájejte na nudličky.
Nejprve ředkev oloupejte.
Tak. Pak ji nakrájejte na plátky o tloušťce 0,2 centimetrů.
Při přípravě omelety odstraňte ze žloutku chalazy.
Pak přes sítko přeceďte bílek.
Šlehejte do hladka, aby se nevytvořily bubliny.
Potom nalijte na pánev tenkou vrstvu oleje a dejte ji na mírný plamen.
Hej, pane Čoi!
- Tady jsme! - Posaďte se!
Jak se daří? Dobře?
Ani trochu.
Dnešní staveniště jsou samý nepořádek.
Pracovat s vámi bylo super.
Jak to? Vždyť jste remcali, že jsem přísný.
Radši bych chtěl přísného.
Tihle nic neumí a akorát zneužívají postavení,
je to mizérie s nimi pracovat.
Ale no tak. Vy nejste typ, který sebou nechá zametat.
Vy se mi vysmíváte?
Tak pozor.
Dnes večer vás ztrestám pálenkou!
Mám tu auto, nemůžu.
Zavolejte si modrého anděla.
Můžu prosit limonádu a skleničku?
Jo!
Ale večeři platím já.
Cože? Fakt!
Platí!
Tak vás místo alkoholem
ztrestám masem!
- Otevřete pusu! - Bože.
Je to dobré?
Co je to? Vynikající.
Jsem gurmán.
Každé maso chutná jinak podle toho, odkud je.
Šťavnaté!
Víte, jakou má šéf filozofii.
„Kolečka chtějí promazat pořádným masem,
aby práce šla pěkně od ruky.“
- Hurá! - Jo!
To je fajn.
Myslím, že to nebude stačit.
Promiňte, můžeme ještě jednou ten bůček a žebírka?
A ještě hrudí!
Jémine, co to je?
Co? Berte.
Pěkně děkuju.
- Dejte si. - Děkuju.
Nechápu, že jste si vůbec nepřihnul.
Jste pěkný mezek!
Mrzí mě to, ale ještě mám práci.
Jste opilí. Už si další rundu nedávejte.
Radši jděte domů.
Ježíši, nerýpejte do nás!
Příště nechte auto doma a dojděte sem pěšky.
Takhle.
Provedu.
Tak zase příště.
- Ale ne. - Šéfe! Tudy.
Jako bys z oka vypadl mně zamlada!
- Zatím! - Nashle!
Děkujeme za jídlo.
- Jistě. Dobrou noc. - Dobrou.
- Seš milej, cukrouši! - Jo?
Tamhletudy!
Nechceš přespat u mě?
Kde bydlíte?
Mami, nechoď!
Sung-hjo?
Co tu děláš?
Díky.
Za nic.
Nechtěl jsem vás tak přepadnout.
Jo, vyděsils mě k smrti.
Co v tuhle hodinu děláte tady?
Nevěděl jsem, co, tak jsem přemýšlel.
O čem?
Popravdě, viděl jsem vás.
S nějakou ženou.
Tohle jste se rozhodl udělat?
Jo.
Budu mít klid.
Bože…
Je mi stydno, že jste mě takhle nachytal.
Vím, že chci moc…
ale neříkej to prosím zatím mé ženě.
Ani Sok-rju.
Jestli se to dozví, ztropí virvál.
Jo…
- Jak to vypadá? - Trochu dolů.
- Dolů? - Jo.
Musí to být vidět odsud.
- Hezké. - Jo.
Kdo je to?
To myslí vážně?
Čanto Begi…
Neznáš I Čchan-wona?
Tak dlouho v Koreji nejsem.
- Je milej. - Nejen to.
Tenhle plakát to tady úplně rozzářil!
A lepší se mi zrak!
Miluje ho přímo nábožně.
- Aleluja! - Aleluja!
Milosrdný Buddho!
Chápu.
Tenhle kus papíru je lepší než můj manžel.
- To ano. - Jak to?
- Zase jste se pohádali? - Jo.
Víte co? Hádejte se jen, když je šance na usmíření.
Od někoho, kdo si ani neočistí zablácené boty, nemůžu čekat nic.
Jí doma všechna tři jídla?
- Jo! - Bože.
- Vážně všechna? - No jo.
- Pane jo. - Hej.
Když chci, abychom šli na jídlo, říká, že nesnáší glutamát.
Kdyby věděl, kolik ho má v polívce!
Může být rád, že v ní nemá jed.
Přesně!
Nemají tušení.
Ani jeden.
Možná ho tam nedáváš dost.
Dala jsem tam celou hrst!
Vážně?
Nejvíc závidím Hje-suk.
Proč mně?
Oba si nezávisle děláte svou práci. Žijete odděleně a nevadí vám to.
To je super!
- To ano. - Vsadím se, že se ani nehádáte.
Ne, nehádáme.
Její rodina je vůbec z jiného světa.
I já manžela poslední dobou sotva vídám.
- Proč? - Nevím.
Kdo ví, co má za lubem.
Vrací se pokaždé až za svítání.
Cože?
Tahá se po nocích!
Mi-suk, někteří muži ponocují do rána bílého.
- To je ale problém! - Samozřejmě!
Vy ale naděláte. Tak to není, nechte toho.
- Má povinnosti… - Jaké povinnosti?
Pohřby, školní srazy, co dál?
- To jsou nejosvědčenější výmluvy. - Jo!
Proboha.
Mi-suk, musíš si dát bacha!
Co když má nějakou ženskou?
Co to povídáš?
- Hej! Co je s tebou? - V pořádku?
- Je to všude. - Neuvěřitelný.
Na kolika pohřbech byl? Jeden, dva, tři…
Šel na tři pohřby.
Otři si pusu.
Ne, počkej. Tímhle?
- To je hadr? - Utěrka.
Nesmrdí. Utři se.
A vy jste bufet zavřeli?
Co?
Už pár dní má zavřeno.
Cože?
Hele, honem si to ohlídej, jo?
Co budeme dělat?
KRÁTKODOBÁ PŮJČKA REVOLVINGOVÝ ÚVĚR
Dobrý den.
Dobrý.
Počkejte.
Mám tu židli. Nesednete si?
Děkuju.
Za nic. Není to moje židle.
Promiňte,
většinou se do cizích věcí nepletu.
Ale neměl byste tu být, když je Jon-du sama doma.
Jon-du…
jela s dětmi ze školky kempovat.
Aha.
- Jela tábořit? - Ano.
Promiňte mi.
To nic.
Ale…
večeříte dost pozdě.
Ano.
Měla jsem službu, museli jsme objíždět nemocnice.
Odmítla nemocnice pacienta přijmout?
Jo.
Určitě víte,
že je hodně pacientů, ale chybí zdravotnický personál.
Tak to v současnosti je.
Co se s tím pacientem stalo?
Dohlédla jsem na to, aby ho přijali a vyšetřili.
To rád slyším.
Jste vážně skvělá.
Co prosím?
Kdo by to řekl?
Něco ve smyslu „miluj svého nepřítele“?
Tak to nemyslím. Umíte mile podat konstruktivní kritiku.
Doufám, že se o Jon-du budete starat dál.
Řekněte jí, ať mi dá ještě šanci.
Jestli jste mě u ní pomluvil, tak to prosím vemte zpět.
Nic takového jsem neudělal.
Tak fajn.
Mimochodem…
Pardon, že se ptám,
ale má ještě nějaké příbuzné?
Její máma je moc daleko.
Podle mě jste fakt dobrý táta.
Já?
Ano.
Svou dceru jste vychoval dobře.
Je moc chytrá a roztomilá.
Že jo?
Moc roztomilá.
Je pro mě nejvzácnější člověk na celém světě.
Pro ni bych se vzdal všeho.
Všeho.
Ničeho se nevzdávejte.
Můj táta umřel, když jsem byla mladá.
Takže vím, jaké to je.
Nejvíc by mě štvalo, kdyby kvůli mě
máma něco obětovala.
Jen to říkám.
Můžu si tedy zase někdy s Jon-du hrát?
Jistě,
pokud bude chtít.
Fakt?
Děkuju. Řeknete mi, co má ráda?
Chci si ji zas získat.
- Co má ráda? - Ano.
Měla ráda duchy a zombie.
Prosím? Nějak se vám plete jazyk.
Reportéři musí umět dobře artikulovat, ne?
Jon-du má ráda mimozemšťany. Mimozemšťany.
Dan-ho?
Kolik snesete alkoholu?
Prosím?
Jednu plechovku piva.
Co to… je úplně mimo.
Hergot.
Dan-ho? Co teď s ním?
Proboha!
Vedu opilce domů.
Ještě noční extrovka!
Kdyby nebyl Jon-duin táta, nechám to tam.
Dan-ho, asi byste neměl pít.
Držte se toho vašeho pitíčka, jasný?
Ještě něco, ať nezmrzne.
Co blázníš?
Takhle se chováš k člověku, který se tvrdě dřel?
Tvrdě dřel? Tys byl v práci?
Kde ses po zavíračce toulal?
Co se proboha děje?
Vzal sis revolvingový úvěr?
Vzal sis hotovost?
Hele, mám oči. Koukni.
Mungo klíčky stály 1 500 wonů.
Vepřový bůček 9 900.
Benzín 3 180 wonů!
Myslím na to protože jsme si museli utáhnout opasek.
Jak jsi mohl?
Co to zase vyvádíš?
Jsem doma.
- Co je, mami? - Už mám tvého táty po krk.
Tohle je na mě moc.
Co se stalo? Tati, co je?
Ale nic.
Zavřels bufet a celé noci jsi bůhvíkde.
A zase jsi probendil peníze.
Řekni mi proč.
Zase jsi ručil kamarádovi na půjčku?
Ne.
Počkej…
Hraješ automaty?
Ne, to ne.
Tak…
- Máš někoho? - Miláčku!
Ty mi vážně nevěříš?
Jak bych mohla, když se chováš takhle!
Tohle neříkej.
Proč mě vždycky musíš srážet k zemi?
Neměl jsem na výběr.
Musel jsem to udělat.
O co jde, tati?
Byla to nehoda.
Promiňte, pane?
Ano?
Co to je?
Asi něco v jídle.
Myslím, že je to vlas. Pojďte se podívat.
To není možné.
- Moc se omlouvám! - Cože?
Jste popálený?
Ukaž. Měl jste dávat pozor!
- Promiňte. Zajedeme do nemocnice. - Nechte mě!
Jen jsem se bál, že jste zraněný!
Jasně že jsem zraněný!
Spálil jste mě a moje hodinky…
Nejdou.
- Hodinky? - No tak!
Hodinky… promiňte.
Myslíte, že omluva stačí?
Ty hodinky stály 30 milionů wonů!
Ne!
Ne, stojí daleko víc, pane.
Ani se penězi nedají zaplatit.
K jejich koupi musíte mít historii nákupů
a koupit od té značky několik věcí.
Jsou luxusní, extra třída.
To znamená,
že ani kdybych prodal vás, nemohl bych si je dovolit.
Nesahejte na ně.
Dobře, rozumím.
Zaplatím vám opravu.
Zničí mi hodinky, a chce platit opravu.
Jde o to, že je koupil
ani ne před týdnem.
Jsou fungl nové.
Tak co mám…
Zaplaťte mi prodejní cenu, nebo vás zažaluju!
- Jste otravnej. - Bože.
Pane…
MODRÝ ANDĚL
Máte zákazníka. Dostavte se na místo vyzvednutí.
Pane, volal jste si řidiče?
Jo.
Pardon.
Prosím, pane.
Jsme na uvedené adrese.
Jsme tady.
Pane!
- Seš milej, cukrouši! - Jo?
- Kde je auto? - Auto? Tady.
Tamhletudy!
Nechceš přespat u mě?
- Kde bydlíte? - Já?
Jsme tady, paní.
Tady vracím klíč.
Není s tebou sranda.
Přeji dobrou noc.
Jo, to jsem já.
Teď jsem vám složil 20 milionů wonů.
Přijměte zatím aspoň to.
Zbytek zkusím sehnat.
Dejte mi ještě pár dní.
Takže na splacení jsi použil peníze na naše živobytí?
Vzal sis půjčku
a pracoval jako šofér?
Abys to zvládl sám…
Zbláznil ses?
To vůbec nemáš rozum?
Jo, ty mě máš za blázna.
Díváš se na mě svrchu, že jsem neschopný.
Kdy třeba?
Kdy? Pořád.
Se mnou jde vždycky o peníze.
O ničem jiném se se mnou nebavíš.
Kdybych ti o tom nedej bože řekl,
co by sis o mě pomyslela?
Co kdyby mě zažaloval a musel bych zavřít?
Kdybych přišel i o to málo,
co teď vydělávám,
za co bys mě měla?
Jediný, co umím…
Jediný, co umím, je tteokbokki.
Když nebudu moct dělat ani to, co ze mě bude?
Čím budu svojí rodině prospěšný?
Nic jiného v životě nemám.
Tati.
Udělám, co budu moct, abych to splatil.
Kdo se tě o to prosil?
- To je jedno… - Prosím, Mi-suk. Přestaň mi nadávat!
Bolí to. Mně taky ublížili, víš?
Jo? Mě to taky bolí.
Přijdu později.
Mami.
Tati!
Proč jsi…
Jsi v pořádku?
Tati.
Jsem v pořádku.
To nic.
Když jsem byla malá, vždycky jsi mi ji lepil ty.
Teď ti to zalepím já.
Už jsem velká, viď?
Mrzí mě to, Sok-rju.
Co tě má co mrzet?
To oni jsou zločinci.
Pojďme zavolat policajty.
Plná kompenzace je absurdní.
Nemůžeme to nahlásit.
Přišla by na mě hygiena a zavřeli by mi to tam.
Nemám právo být otec, viď?
Mám tak krásnou dceru,
a nikdy jsem ti nekoupil nic pěkného na sebe.
Ani jsem ti nemohl dávat kapesné, když jsi studovala v cizině.
A ještě pořád…
se kvůli mě musíš ohlížet na peníze.
Jak to můžeš hodnotit penězi? Mělo by se to měřit láskou.
A co já? Jsem nezaměstnaná.
Já mám právo být tvoje dcera?
Co to povídáš?
Hele! Ty jsi…
Vždycky budeš mít právo být moje dcera.
Nemusíš to obnovovat ani se to nedá zrušit.
Vždycky budeš moje dcera, víš?
Já to cítím stejně.
Be Gun-sik bude vždycky můj táta.
VYDĚRAČI POLICEJNÍ STANICE
ZLOČINCI
Nemůžeme to nahlásit.
Přišla by na mě hygiena a zavřeli by mi to tam.
Kruci, tohle taky nejde.
Já se zblázním.
„Rybí polévka, vlas, hodinky.“
Kdybysme tak měli bezpečnostní kamery!
Bezpečnostní kamery!
ČISTÍRNA
Dobrý den!
Ahoj, Sok-rju!
- Nesete mi šaty? - Ne.
Nemohla bych se podívat na záznamy z vašich kamer?
- Vy taky? - Už tu někdo byl?
Song-hjo se tu stavil.
Co se děje?
BE SOK-RJU
- Vy jste syn majitele bufetu Kořen? - Ano.
Už se ta popálenina zahojila?
Jasně že ne.
Nejdřív vyřešíme ty hodinky. Tohle až pak.
Dobře.
Nejdřív zbylý prachy.
Váš otec říkal, že je nemůže sehnat.
Asi jste se na to nadřel, co?
Promiňte, ale než si je vezmete,
mohl bych vidět ty rozbité hodinky?
Hodinky? Proč?
Když máme hradit plnou cenu,
rád bych aspoň viděl,
jak tak drahé hodinky vypadají.
To se nedivím.
Jo, dobře.
Sám si je nekoupí ani za milion let.
Tak to jsou ony. Páni.
Audemar Constantine Philip Mills.
Už o nich slyšel.
Jistě. Jsou jedny z nejluxusnějších vůbec.
Páni.
Já mám ty samé.
Co?
Zajímavé.
Nedávno jsem vyhrál cenu.
Ta hodinářská firma sponzorovala ceny a vyhrál jsem je.
Tohle je nový model, zrovna vyšel.
Sériové číslo začíná na 245D.
Ale… u těchhle ne.
Tady začíná na 215D.
- Je jiné? - Nevím.
Chronograf je nějak nahrubo opracovaný.
A proč je ta modrá na ciferníku tak vybledlá?
Nerezová ocel má být matná.
Tahle se blýská.
Ajaj. Jsou to laciné kopie.
Kde jste je sebral?
Jak to mám vědět?
Víte, kde to je?
Můžete to maličko přiblížit?
Výborně. Přesně tak.
Co to je? Co jste zač?
Jen se dívejte. Je to čím dál lepší.
Dobře.
Aha. Tak takhle?
Páni.
Něco jste si nachystali a pak hodili do polévky.
Zavolali jste majitele
a schválně vylili polévku na hodinky.
Bravo.
To jste asi cvičili dlouho.
No a?
Ten záznam nedokazuje, že jsme do jídla něco dali my.
Jo.
Všechno jsme natočili. Ten vlas i rozbité hodinky!
Důkaz?
Dobře, že o tom mluvíte.
Vidíte čas na tom videu? 11.59 ráno.
Podívejte.
To znamená, že když jste vstoupili do obchodu, bylo minimálně 12.
Tak proč je na těch rozbitých hodinkách 11.45?
Proč?
Měls to zkontrolovat.
Drž hubu.
Ahoj. Promiň, že jdu pozdě.
Co ti tak trvalo? Už tu čekám.
Kdo je tohle?
Pracujete s ním?
Dovolte mi představit se.
Jsem Kang Dan-ho z Čungwu Daily.
ČUNGWU DAILY KANG DAN-HO
Chtěl jsem se s vámi setkat.
Někdo mi dal tip.
Jak to, že je ten záznam tak kvalitní?
Z čistírny se dost kradlo oblečení.
- Tak si nainstaloval nejlepší kamery. - Aha.
Ale to není důležité.
K identifikaci těch dvou jsem použil tuhle fotku.
Jo.
Tvrdili, že mají na kanálu NerTube 100 000 odběratelů.
Ale není to pravda.
Tady. Prázdný kanál s 30 odběrateli.
Asi ho mají při vydírání jako návnadu.
Jo, jsem si jistý, že jim nalítli další lidi.
Taky myslím.
Pravděpodobně starší lidi…
Co to neumí s NerTubem.
Drobní podnikatelé.
Co děláte? Hej!
Já to věděl.
Ta popálenina byla taky lež.
V bufetu mu tu ruku polil, ale nic se nestalo.
Vím, že v okolí došlo k podobným incidentům.
Odporné zločiny zaměřené
na slabé a bezmocné, protože na velká zvířata si netroufnou.
Slyšel jsem, že se někomu nedávno zastavily hodinky v gomtang restauraci.
Ještě z toho náramku cítím bujón.
Madam?
Ano, Sung-hjo?
Vlastně bych vám měla říkat řediteli Čoi, viďte?
Díky za půjčení projektoru.
Máte jejich obličeje na kameře, že?
Samozřejmě.
Jsme v hajzlu.
Dan-ho!
Počkej na mě!
- Pak mi zavolej! - Jo!
Ruce pryč!
Proč je tak rychlý?
Touhle rychlostí si chcete zajistit reportáž?
Jejda.
Pozor.
Jsi v pořádku? Hej.
Hej.
Zatraceně.
Hej.
Jak jsi to mohl mému tátovi udělat?
Kdo sakra jsi?
Hergot.
Co hlava? Dobrý?
- Je ti něco? - Jsem v pořádku.
Krvácíš z nosu…
Ten parchant.
Za to on nemůže.
Jsem přepracovaná. Je to z únavy.
Zastav si to krvácení tímhle.
Budeš ji mít od krve. Byla drahá?
Na tom nezáleží.
Proč jsi sem chodila? Je to riskantní.
A co ty? Před chvílí ti sundali sádru,
a už kopeš jako karatista.
Vážně?
Ježíši!
- Tenhle debil vzal tátovi peníze? - Jo, to je on.
Pomsti čest naší rodiny.
Ne! To je nedorozumění.
Zab ho!
Cože?
Chytili jste je?
Dobře, hned tam budu.
Ano, jdu okamžitě.
Kdo to byl? Co říkali?
Chytili ty chlapy, co mě vydírali.
Byli to podvodníci.
Miláčku, jdu na policii.
Co děláš?
Proč mě mlátíš?
Bolí to? Jo?
Zasloužil bys víc!
Miláčku…
Jak jsi to říkal?
Jedině tteokbokki?
Jediný, co umím…
Jediný, co umím, je tteokbokki.
Když nebudu moct dělat ani to, co ze mě bude?
Čím budu svojí rodině prospěšný?
Nic jiného v životě nemám.
Víš, jak je tvé tteokbokki mimořádné?
Strávils desítky let za sporákem.
Na tom úžasném jídle naše děti vyrostly.
Jak to myslíš, jen tteokbokki?
Jak to můžeš říct?
Mi-suk…
Nic jiného v životě nemáš?
A co my?
Nic pro tebe neznamenáme, Sok-rju, Dong-džin a já?
Ne, jste moje všechno.
Nesahám vám ani po paty.
Už si ani nepřeju nic velkolepýho.
Chci se jen postarat o vás, abyste byli šťastní.
Ale je to tak těžké.
Proč je žít normální život taková dřina?
Protože to je největší sen ze všech.
Nejvíc smysluplný a hodnotný.
Ale sny se plní, víš?
Promiň, Mi-suk.
A děkuju.
Pojď ke mně.
Pokud to chápeš, nevadí.
Tak už nebreč.
Pojďme na tu policii.
Půjdeš taky?
Samozřejmě. Kamkoli půjdeme, půjdeme spolu.
Na piknik a když bude hezky, dívat se na květiny.
K doktorovi, když onemocníme.
Projdeme nebem, peklem
nebo co nám nebesa snesou,
budeme spolu i po smrti.
Protože jsem tvá žena.
A jsme rodina.
Ano. Pojďme společně.
- Pojď. - Počkej.
Vezmu si tohle a ty hajzly zabiju.
- Broučku. - Co?
Zavřou tě.
Ty nepůjdeš se mnou?
Miluju tě.
- Beru si je! - Není čas, jdeme.
POLICEJNÍ STANICE HJERUNG
Přijede sem táta.
Dobře.
Dám ji vyčistit a vrátím ti ji.
Ne, klidně ji zahoď.
Máš na rozhazování? Nevyhazuj ji.
Za pár dní ti ji vrátím.
Jak chceš.
Díky za dnešek.
Ani jsem nevěděla, co se s tátou děje.
Radovala jsem se, že jsem našla svůj sen.
Jsi lepší než já.
To jsem byl vždycky. A tvůj táta není cizí člověk.
A co já?
Jsem cizí člověk?
- Prosím? - Poslední dobou jsi odměřený.
Vyhýbáš se mi?
Štve mě, když se takhle chováš.
Jsi nepřístupný, chováš se divně. Není to jak za starých časů.
Staré časy nemůžou trvat věčně.
Už jsme dospělí.
Máme každý svůj život.
Nechci se zaseknout v minulosti.
Přestaň být dětinská a neklepej mi na okno.
Respektuj moje soukromí.
Já jdu.
Přestaň být dětinská a neklepej mi na okno.
Respektuj moje soukromí.
Kdybych mohl zmuchlat své city jako nějaký dopis,
cítil bych se ve tvé přítomnosti líp?
GASTROŠKOLA HJERUNG
Protože vaření je má profese,
lidé se mě vždycky ptají, jak jídlu vylepšit chuť.
Vždy jim odpovídám stejně.
Když myslíte na toho, pro koho vaříte,
je to větší zábava a jídlo chutná lépe.
Dnes si pro zábavu a lepší chuť připravíme
špízy džidžim nurumdžok.
Co?
ŠÉFKUCHAŘ KOREJSKÉ KUCHYNĚ DŽIDŽIM NURUMDŽOK
Fuj, to jsem se lekl.
Co je?
- Co tady děláš? - Čekám na tebe.
- Proč? - Pomohls tátovi
a chci se ti za to nějak odvděčit.
Na, vezmi si to.
Co je to?
První jídlo, které jsem ve škole uvařila.
Proč ho dáváš mně?
Máš je rád.
Sung-hjo, co takhle čapče?
Nechceš…
Bože, co si počneme?
Nechce jíst korejské jídlo.
Zkusila jsem všechna sváteční jídla, ale nechce.
Dnes měl zase vajíčka a toast. Jo.
Není na to zvyklý.
Měla jsem ho ve Francii na korejskou kuchyni připravit.
Dej si. Je to dobré.
Ne.
Že vypadá jako duha?
Arc-en-ciel?
Duha.
Arc-en-ciel.
Pořád říká francouzsky „duha“.
Ježíši! Hje-suk!
Sung-hjo jí! Duhu! Už jí!
Skvělé! Už jí!
Měla jsi ho krmit jinak, trubko!
Špízy na pánvi, vypadají jako duha.
První korejské jídlo, které jsi jedl.
Ty si to pamatuješ?
Nepamatuju si to. Jen…
Napadlo mě to.
Už se kamarádíme roky.
Vsadím se, že tě znám líp než tví rodiče.
Ty mě znáš?
Ty?
- Co je? - Sok-rju…
Tvé vzpomínky nejsou nic.
Všechno je to minulost.
Tak mě neotravuj a nepřipomínej mi je.
Proč tohle říkáš?
Myslíš, že jsem tvoje hračka?
Říkal jsem ti to. Už nejsme děti.
Táhne nám na 40.
Už nám není pět, tak proč za mnou pořád lezeš?
Proč za mnou pořád dolejzáš?
Nedolejzám.
Moc tě prosím.
Nech mě na pokoji.
Už se mi nepleť do života.
Ne!
Budu se plést, jak budu chtít!
Ptal ses mě ty na svolení, když jsi k nám tenkrát přišel?
Budu do tvého života dál strkat nos.
Jsme si blízcí, můžu si to dovolit!
Já se z tebe zblázním!
Dělalas to dřív
a děláš to i teď…
Mám pocit,
že se z tebe snad pomátnu!
Znám všechna Sung-hjova poprvé.
Tumáš.
Jdete do lázní.
- Vypij to. - Jo!
Ochutnej, Sung-hjo. Je to dobré.
Když poprvé ochutnal banánové mléko.
Mňamka, viď?
Ne! Nejdu! Já nechci!
Poprvé, kdy začal plavat.
Co je, sakra?
- Čchösungu? - Proč jsi tak u země?
Jak to? Najednou jsi vyšší než já?
Cos to v té Francii o prázdninách jedl?
Poprvé, kdy mě přerostl.
To se mi nelíbí.
Jsem na řadě?
Jsi na opuštěném ostrově.
Jaké tři věci si vezmeš?
Něco na rozdělání ohně, filtr na vodu a švýcarák.
Odpověděla tak vážně.
Teď já.
Čchösungu?
Jsi teď do někoho zamilovaný?
Je.
Ano! Někdo se mu líbí!
No jo.
Kdo je to?
Studuje taky architekturu?
Asi vím. Chodí s tebou do školy?
Je to spolužačka?
Nevím.
Jak to myslíš? Kdo to má vědět?
Jediné, co jsem nevěděla,
bylo, kdo je jeho první láska.
Hele.
Stůj.
Hej!
To, cos předtím řekl,
jak jsi to myslel?
TVÉ POPRVÉ
TVÁ PRVNÍ LÁSKA
LÁSKA OD SOUSEDŮ
Proč jsi sem přišel?
A proč zrovna teď?
Musíme toho hajzla zabít.
Já ho chci zabít víc.
Zabiju ho a zavřou mě.
Ty parchante!
Máš pracovní oběd v hotelu.
Jsi skvělý obchodník.
Už její jméno nevyslovuj.
A už za mnou pořád nechoď.
Mezi vámi už to skončilo.
Sung-hjo, odpusť si tu neopětovanou lásku.
Dokonce ani já tě nezachráním.
Už nechci otálet.
Tentokrát to řeknu.
Překlad titulků: Vixo