LOVE NEXT DOOR
Jag är bara nyfiken.
Hypotetiskt sett.
Säg att du kunde simma igen.
Om det skulle hända,
hade du ändå varit arkitekt?
Ja.
Jaså?
Självklart.
Du då?
-Vad? -Hypotetiskt sett,
om du går tillbaka till innan du slutade.
Om du kunde gå tillbaka till Greip,
skulle du det?
Nej.
En till.
Hypotetiskt sett.
Gå tillbaka till före din förlovning bröts,
vad skulle du göra?
Nej.
Det gör jag inte.
Okej då.
Du.
Allvarligt? Ska jag bara döda dig nu direkt?
Kom igen!
Hallå!
Okej! Jag sa okej!
Varför bär du runt på alla dessa kläder?
Jag åker på många affärsresor. Jag har ombyte i bilen.
Vad är det? Varför stirrar du så på mig?
Du är så kort.
Du förolämpade mig med några små ord. Du är så elak.
Så stor var väl din uniform när vi började gymnasiet?
Jag vek upp ärmarna två gånger och kjolen tre gånger.
Min mamma drömde verkligen stort.
Hon trodde att jag skulle bli lång.
Ja, och så blev du så kort i verkligheten.
Titta inte ner på mig när du säger såna saker.
Det gör mig galen.
Jag var längre än dig fram till högstadiet!
Ja, jorden måste ha älskat dig så mycket.
Din kropp tog hela gravitationskraften…
-Din lilla… -Vill du inte öppna denna?
-Ge mig den. -Sätt ner foten.
Fan.
Trumvirvel!
Nu inleder vi tidskapselns öppningsceremoni!
Ska du spela med eller? Jag försöker verkligen!
Jag har tittat, jag är inte så ivrig.
Förrädare.
Just det. Vi borde ringa Mo-eum också.
Ring henne efteråt.
Du har rätt.
Jag öppnar.
Det finns bara två brev här.
Är det ditt? Var är Mo-eums?
Det var konstigt. Men varför?
-Var det allt? -Jag vet inte. Jag tittade på ditt först.
Ramlade det ner i vattnet?
Då hade inte de här varit torra.
Vi läser våra egna först.
Okej. Självbetjäningssynd.
TILL BAE SEOK-RYU
Oj, jag var verkligen löjlig.
Hur mycket kostade klistermärkena?
Jag var fortfarande en tjurig tonåring då.
Vad menar du med "Jag gråter ibland"?
"Först"? Jag måste ha varit galen.
Jag sa att komma först var den enda drogen jag tillät mig själv.
Vad är det här? Titta på stilen. Det liknar hieroglyfer.
Sociala medier har förstört så många.
-Är du klar? -Va?
-Vad står det i ditt? -Inte mycket.
Låt mig se. Du läste mitt.
-Visa mig! -Det står inget!
-Varför gömmer du det? -Va?
Skrev du skit om mig?
-Det gjorde du! -Vänta!
Jag dödar dig!
Stanna där!
Seung-hyo! Stanna!
Du är död!
Kom tillbaka!
Kom tillbaka hit!
Din lilla odåga!
Fan. Jag är så trött.
Jag känner smaken av blod!
Vad i hela friden skrev han?
Hallå!
Han är så snabb.
Jag är så trött.
OM TIO ÅR
HAR DU NOG BERÄTTAT FÖR SEOK-RYU
Då har du nog berättat för Seok-ryu hur du kände.
Jag måste ha varit galen.
Berättat vad?
Jösses.
Jag blir knäpp.
Jag var ung, en tjurig tonåring.
Jag hade de där känslorna.
Jag hade såna känslor.
Men hur kunde jag lämna såna bevis?
Jag var tillfälligt galen.
Det är bakom oss nu.
De känslorna fanns för längesen.
Jag känner inget nu.
Jag menar det. Jag hade de känslorna,
men inte nu längre.
Det finns ett när, var och hur.
Jag glömde tillägga vad.
Min dröm står inte här heller. Det finns ingen ledtråd.
EPISODE 4 PAST PERFECT
Vad i hela friden? Varför blommor istället för frukost?
Lever människor bara på mat?
Vi lever på humör och romantik också.
Visst är de vackra?
Det låter inte alls som du. Ge mig lite ris.
Okej!
Och låna mig 300 000 won.
Varför så mycket?
Kwang-mans far har gått bort.
Kondoleanspengar.
Vi kan inte ge så mycket i nuläget.
-Ge bara 200 000 won. -Han är en nära vän.
Det är Kwang-man.
Han bor på Jeju, jag kan inte åka dit.
Jag borde visa uppriktighet.
Visst. Jag kan inte ge dig pengarna, för jag har inga.
Varför köpte du de här dumma blommorna då?
In-suk köpte dem till mig!
Jag köper inte ens spenat!
Hur kan jag köpa blommor?
Det här är meningslöst.
Han brukade plocka vildblommor till mig.
-Ska du inte äta? -Nej!
Jag har inte råd!
Ska du åka nu?
Jag kom precis. Var är Seung-hyo?
Han åkte till jobbet.
-Ska du nånstans? -Till jobbet.
Nu direkt? Är din ledighet slut nu?
Jag har några dagar kvar. Jag hälsar på idag.
Jaså?
Så fort jag hör
de goda nyheterna om när jag ska åka,
meddelar jag dig.
Du behöver inte fråga hela tiden.
Jag menade inte det så.
Jag är sen.
Jag antar…
…att hon åker snart.
Var det en smitolycka?
Ser du inte skylten i mitt ansikte? "Bråka inte med mig."
Det står: "Mitt ansikte är svullet."
Våga inte fortsätta.
-Vart ska du? -Till biblioteket. Hur så?
Okej, hejdå.
Va?
Är du inte nyfiken på varför?
-Du kan fråga mig! -Varför?
Jag ska göra nåt otroligt! Vill du se?
YRKESUPPSLAGSVERK
Självutforskning. Idag börjar jakten på min dröm.
Ska du leta efter den i en bok?
Jag gillar att plugga.
Jag läste lite i förväg.
Vad sägs om parfymhandlare? Det är coolt.
Inte? Då…
Klockreparatör! Med hantverkarattityd.
Inte? Då…
Nåt unikt då, som uppfödning av ekoxbaggar? Coolt, va?
Eller att öppna en antikaffär?
Jag såg ett tv-program en gång, schackspelare var så coola.
Bara ta det och gå.
Jag vet att du vill ha gratiskaffe.
Var jag uppenbar? Priserna är så höga nu.
Köket här är så fint.
Det är för de anställda, men ingen använder det.
Titta hur spisen glänser.
Jag vet. Den är helt ny.
Hej, Seung-hyo!
Hej.
Nyp mig i kinden.
Nej, det är olämpligt.
Var inte sån!
Jag vet inte om jag drömmer eller inte!
-Ska jag göra det? -Nej!
Okej.
Du, Seung-hyo.
Greip kontaktade oss!
Greip bygger ett nytt kontor i Seoul.
De vill ha ett utkast till förslag från oss och Hwawoon Arkitektur.
Ja, Hwawoon är en av de fem stora.
Men varför nykomlingar som vi?
Du vet min vän Jin-kyu?
Ja, han jobbar för en arkitektbyrå i USA.
Ja, den byrån jobbar mycket med Greip,
och de ansvarar för projektet i Korea den här gången.
De vill samarbeta med en lokal byrå och han rekommenderade oss!
Är det sant?
Ja, Greip mejlade mig precis!
Min ångest över engelska är nog en obotlig sjukdom.
Kan du läsa det?
-Ja. -Vi behöver svara.
-Måste vi? -Va?
Ska du bara låta dem vänta?
Du kan lite engelska.
Du reste runt i USA som student.
Det var längesen.
Jag är inte på affärsnivå.
Vad gör vi nu?
Ska vi anlita en tolk?
Greip har en global standard.
Allt från takhöjd till belysning bör tillämpas på designen.
Greip har komplicerade procedurer,
så det blir många diskussioner.
Kommunikationsförmåga är viktigt.
Det var Jennifer som mejlade.
Hon är ganska noggrann.
Vänta!
Jag hörde att du jobbade för ett företag i USA.
Var det det här?
Ja, det var Greip.
Jösses.
Kan du rädda oss, om du har tid?
-Va? -Hur mycket?
Hur mycket kostar det att anställa dig på deltid?
Sluta. Du skämmer ut mig. Lägg av.
Tyvärr. Jag är lite upptagen.
Jag måste verkligen hitta en sak.
Ja, hon letar efter nåt.
Det är brådskande.
Snälla.
Kan du hjälpa oss? Det är viktigt för oss.
Jag anmäler mig till engelskalektioner. Jag kan göra det.
Var tyst.
Du är Seung-hyos vän.
Varför utnyttjar du mig? Bry dig inte om det.
-Vi löser det. -Sluta.
-Jag gör det. -Va?
Seok-ryu.
Jag hjälper er.
-Snokar du? -Jösses!
Jag håller utkik efter möjliga skandaler.
Na-yun, säg inte att
män och kvinnor kan inte vara vänner.
Är du sån?
Millennials och Gen Z som du får inte tänka så.
Yoon, du tillhör också den generationen.
-Va? -Du är en millennial.
Du föddes mellan tidigt 80-tal och tidigt 00-tal.
Är det så?
Då är vi i samma grupp.
Jag är fortfarande ung.
Var du tvungen att anställa hans kvinnliga vän?
Dottern till hans mammas vän.
Det är samma sak!
Skrik så mycket du vill. Vi är samma generation.
Säkert att det går bra? Du får kontakt med Greip igen.
Det stämmer.
Varför accepterade du?
På grund av mig?
Självklart.
Klockan är redan sex. Ska du inte hem?
Jag har massor att göra.
Men vi borde äta middag.
Du åt bara en macka till lunch.
Jag är inte hungrig.
Hoppa inte över måltider! Det här överlever ändå!
Gå om du ska tjata. Du är klar för dagen.
Nej, det är jag inte.
-Vad gör du? -Läser serietidningar.
En avancerad version av självutforskning.
"Historien har bara en huvudkaraktär."
En författare och en modell.
"Att vara cool är det enda vapnet för de som är maktlösa."
"Det här är Wonjoongs basketlag."
-Vad sägs om basket? -Du kan inte spela.
Jag kan vara tränare.
Nu börjar du igen.
-Hallå! -Vad är det?
Är ditt jobb roligt? Är det värt att svälta sig i ett dygn?
Jag kan svälta mig i tre dygn.
VICE UTRIKESMINISTER
Hur känns det att vara vice utrikesminister?
Drick ditt te bara.
Earl Grey?
Du var Storbritanniens ambassadör så länge att smaken ändrades.
Jag är gammal nu. Magen värker av för mycket kaffe.
Vet du en sak?
Folk kallar dig Utrikesdepartementets Colin Firth.
Du var mer som Alain Delon när vi gick med.
Kom du hit för att förolämpa mig?
Båda våra namn nämndes.
Men bara jag fick jobbet, är det här hämnd?
Vad menar du?
Jag är inte lämpad för att vara fast på ett kontor.
Jag vill resa världen över.
Ja, det passar dig.
Så vart ska du skicka mig den här gången?
Jag har varit i Korea i nästan två månader.
Redan? Tiden flyger verkligen.
Jag börjar bli otålig.
Tuffa områden går också bra. Skicka mig vart som helst.
Jag jobbar extra hårt resten av min tid.
Ja, frun. Jag ska diskutera det med ministern.
Ska vi gå och äta?
Visst.
Mi-suk!
Suk!
Hye-suk! Vilken tur. Ge mig skjuts.
Har du handlat mat?
Det blir alltid samma för en kock som jag. Har du ätit?
Inte än.
Kom över och ät.
Jag lagar gosari-namul.
Glöm det. Jag stör bara.
Det är bara en till sked på bordet. Det stör inte.
Ring din man också.
Han är upptagen.
Äter inte din man hemma?
Han måste jobba under middagsrusningen!
Jösses, varför kliar örat så?
Pratar min fru illa om mig igen?
Så du var utanför.
Hej, professorn!
Jag borde vara inne för middagsrusningen,
men det finns inga kunder.
Kan jag beställa nåt?
Det finns inget hemma.
Självklart. Varför låter du så ledsen? Kom in.
Du.
Vill du ha lite soju?
Det går bra för mig, men måste inte du jobba?
Det gör inget. Jag kan stänga för kvällen.
Låt mig.
Det är en ära.
Landets bästa professor i akutmedicin häller upp soju till mig.
Du är för snäll.
Du måste ha varit lite ledig idag.
Du är aldrig ledig.
De unga läkarna lämnar mig utanför.
Jag är väl en gamling nu.
Ta chansen och vila. Varför bekymra sig?
Efter din kollaps, fick du andra symptom?
Nej, inga.
Jag mår bra tack vare dig.
Men jag skadar mig alltid.
Gör du?
Min fru petar alltid och manar oavbrutet.
Det är ett nytt dödligt sår varje dag.
Om jag bara tjänade bra,
skulle jag inte mötas med förakt.
Med det sagt, jag är avundsjuk på dig.
Det är meningslöst. Vad är pengar värt?
Så arrogant…
Jag hatar dig.
Det är idioter som har…
Personer som har allt säger alltid såna saker.
Men de som inte har nåt vet hur viktigt pengar är.
Man behöver mycket pengar för att verka generös.
Det är likadant när man köper frukt.
En låda mandariner för 5 000 won
kan inte jämföras med enorma hallabong för 10 000 eller 20 000.
Jag kan bara köpa mandariner. Det är likadant med glass.
Jag kan inte köpa förpackningar. Jag måste köpa styckevis.
Premium taiyaki! Det ser alltid gott ut.
Men jag köper billig taiyaki istället.
Jag avundas dig.
Va?
Varför tänkte jag aldrig på att köpa med nåt hem?
För att du är upptagen.
Nu dricker vi.
Visst.
Det är du, va? Sjukvårdaren Jung Mo-eum?
Det krossade glaset från Han-floden?
Riskakorna.
Ja. Smakade de gott?
Ja.
Hur visste du att jag jobbade där? Jag sa inte mitt namn.
Jag kollade upp det.
Jag glömmer inte att visa tacksamhet.
Jag förstår.
Förresten…
-Bor du i närheten? -Ja.
Jag är nyinflyttad.
-Det var kul att stöta på dig. -Jaså?
Ursäkta, men hur länge ska du hålla i den?
Det kan nog lösas om du släpper den.
Du sa att du inte glömmer att visa tacksamhet.
Kan du inte låta mig få den här drycken?
Den principen sitter i benmärgen.
Det här är annorlunda.
Du kan din sak.
Som mitt namn. Kang Dan-ho.
Folk lever visst upp till sina namn.
Okej, Kang Dan-ho, jag kan också en del.
Min hand rörde burken först.
Och det är min favorit.
Den är sval och uppfriskande.
Ja, som en promenad i skogen för smaklökarna.
Den lättar på min trötthet också.
Jag älskar den här drycken. Jag har druckit den i 20 år.
Jag har druckit den i 21 år nu.
Mo-eum?
Kang?
Choi?
Vad överraskande att du flyttade till vårt kvarter.
Jag trodde inte att jag skulle stöta på dig igen.
Är du verkligen reporter på Chungwoos dagblad?
-Är du inte imitatör? -Han skrev om mig.
-Vill du se? -Glöm det.
Men du känner Seung-hyo och Mo-eum.
Det är verkligen en liten värld.
Det är ödet att vi träffades, ska vi skåla?
Ja, det låter bra.
Skål, vilket skämt.
-Skål! -Skål!
Tack för att du lät mig få den.
Jag lät dig inte få den precis.
Du tog den och betalade när jag hälsade på Choi.
Har ni samma smak?
Om så små saker också.
Jaså?
Det är första gången vi ses, men du är så bekant.
Jag har inte varit i Korea på tio år.
Är det för att jag är så vacker?
Säg inte så.
-Du träffas av en sten. -Vill du dö?
-Va? -Jag bryr mig inte.
Jösses.
Ursäkta. Jag misstog mig nog.
Så ni är barndomsvänner?
Ja, det kan man säga.
Våra mammor var vänner.
På gymnasiet.
Vi har umgåtts så här sen vi var små.
På nåt vis umgås vi än.
Vad trevligt.
Jag var alltid avundsjuk på folk
som hade vänner i kvarteret.
Var bodde du?
Va?
Bara nånstans.
Jag har ett brådskande ärende. Jag borde gå.
Va? Så plötsligt?
-Nästa gång… Ursäkta. -Va?
-Vi ses. -Va?
-Hejdå. -Va?
Det var plötsligt.
Sa jag nåt fel?
Det var skumt.
Litar du fortfarande inte på folk?
Varför gick han så plötsligt?
Han undvek att svara på frågan om var han bodde.
Han ville inte prata om nåt personligt.
Jag kom på det!
Minns du tidskapseln vi grävde ner?
Ja.
Vi grävde upp den.
Ja.
Ditt brev var borta.
Var det allt?
Jag grävde upp den. Jag var nyfiken.
Mo-eum var förrädaren!
Minns du vad vi skrev?
Seok-ryus brev var ingen överraskning. Det var precis som du.
Och Seung-hyo…
Jag minns inte.
Ni är så ärliga!
Har ni äntligen öppnat den?
Ja, men gissa vad Seung-hyo gjorde?
Han läste mitt och lät mig inte se hans!
-Jaså? -Ja.
Hallå?
Jag tänkte ringa dig senare. Ja.
Tur att hans dröm inte är att bli skådis.
Minns Mo-eum vad jag skrev?
Aldrig, det är inte möjligt.
Hon kan inte minnas. Fan.
Var försiktig på vägen hem.
Kom de hem?
-Ja. -Vad bra.
Det var ett brådskande klagomål.
Klagomål är jobbiga.
Bra jobbat.
-Ja. -Bra jobbat.
Ska du inte gå upp?
Jösses.
Vad är klockan?
Nio på morgonen.
Varför väckte du mig så sent? Jag måste till jobbet!
Om du bryr dig så mycket om jobbet, varför stängde du tidigt igår?
Vem sa det?
Kang såg det när hon gick förbi.
Jag hatar det här området! Vi borde flytta!
Fullt av spioner!
Begå inga brott då.
Älskling, hur kom jag hem igår kväll?
Hur ska jag veta?
-Gå upp! -Hon är så arg.
Älskling, får jag ledigt idag?
Den hemska lodisen!
Jag kan inte ens bli av med honom!
Vad är det här?
Jag är helt slut.
Vad är det som luktar?
-Det kommer från dig. -Sluta.
Geun-sik.
-Det doftar blommor. -Stå upp.
Du skrämde mig! Vem är du?
-Vänta… -Rosor.
-Rosor! -Geun-sik!
Det är rosor!
-Du ser… -Geun-sik!
-Låt bli! -…precis ut som en ros
Geun-sik!
Vänta!
-När… -Vi går hem.
-Kom nu. -…jag kallar på dig
Okej.
Vänta lite!
När jag kallar på dig
Geun-sik?
Kallar jag dig en ros
Okej.
-Nu går vi hem. -Jag går.
-Jag är på väg. -Ja.
Jag går. Jag går inte hem!
Jag går inte hem!
-Du skadar dig! -Jag tänker inte gå hem.
-Geun-sik! -Jag går inte hem!
Du ser ut som en ros
Dåre!
Skärp dig!
Sir?
Gå hem!
-Jag ska gå hem. -Gå hem!
-Ja, sir. -Sluta.
Gå.
-Gå! -Ja, sir.
Kom nu.
Vi går hem.
-Skrik inte åt mig. -Kom igen.
Jag går inte hem om du skriker!
Du dör ikväll. Kom hit!
Jag börjar bli tjock.
Min kära hustru. Hon menar aldrig vad hon säger.
Hon älskar mig så mycket.
Vad varmt! Vad tusan!
Vad är det med mina händer?
Det gör jätteont!
Jösses, Geun-sik.
När plockade han dem åt mig? Det här lever jag för.
Jag har redan mejlat konceptprovet till er.
Kan vi diskutera detaljerna personligen
eftersom ni kommer till Korea i helgen?
Ja, jag skickar datum och tid för mötet.
Bra. Jag hoppas att det här blir starten på nåt meningsfullt
här i vackra staden Seoul.
Det hoppas jag också. Tack.
Tack.
Wow!
Allt är mycket enklare med dig här.
Det flyter på smidigt!
Det är nog så det känns att få styrkan av tusen arméer.
Överdriv inte. Det saknar uppriktighet.
Varför förvränger du mina ord så?
Du vet väl att jag är uppriktig?
Självklart.
Det är säkert svårt att jobba med en sån missanpassad.
Ja.
När blev ni så bra vänner?
Vår vänskap inleddes när vi började följa varandra.
Följa varandra?
På sociala medier.
Han hade många följare.
Många utländska också.
Jag pratar knappt om det.
Jag är känd globalt.
Du kan inte engelska.
I den här världen
kommunicerar vi genom preferenser, inte språk.
-Ja. -Na-yun och jag följer också varandra.
Okej.
Men jag tror att hon har ett annat privat konto.
Hon tar bilder av mat och selfies.
Men hon har inte publicerat på månader.
Jag är ledsen att säga det,
men ingen anställd vill vara vän med sin chef.
Jag ville skapa ett jämlikt och fritt företag.
Vad synd. Förresten, varför slutade du på Greip?
Ursäkta?
Greip är känt som det bästa jobbet i världen.
Alla drömmer om att jobba där. Så, varför?
Han ger aldrig upp, eller hur?
-Enfamiljshuset i Buryeong-dong? -Ja.
Förstörde jag hans hem i ett tidigare liv?
Brände jag ner det?
Du klarar det.
Du är en expert i arkitektvärlden.
-Lycka till. -Jag kan.
Hej, Kang. Har du ätit…
Är du så arg att du inte kan äta?
Du måste vara väldigt upprörd.
Du är jätteduktig.
Jag förstår! Vill du prata med chefen Choi Seung-hyo?
Ja, ett ögonblick bara.
Du klarar det.
Hej, Kang. Det är jag.
Ja, försök att lugna ner dig först.
Kan du förklara allt en sak i taget?
Det är svårt att försörja sig.
Jag märker entusiasmen,
men jag vet inte om resultaten blir lika bra.
Jag tog med dem som alternativ på grund av rekommendationerna.
Men de är ganska nya och har ännu inte etablerat sig i branschen.
De har nog ingen chans mot Hwawoon.
Hallå!
Jösses.
-Hej. -Ge mig den.
Du är vår granne.
Du går senare än vanligt.
Storyn finns i närheten.
Jag förstår.
Vart ska du?
Gissa! Jag ska till fastighetskontoret.
Vi går. Jag bär den åt dig.
Det behöver du inte.
Det går bra.
Är du inte upptagen?
-Det är okej. -Tack så mycket.
Den är så tung!
-Ja. -Vad är det i den?
REPORTER KANG DAN-HO
Han är visst reporter.
Hejsan.
Vad letar du efter? Vill du ha hjälp?
Jag letar efter sädescirklar.
Sädescirklar?
Spår från utomjordingar?
Ja, jag såg ett sken på himlen igår kväll.
Ett ufo kan ha landat.
Tror du på utomjordingar? Jag också, kompis!
Du är mer som min moster.
Ursäkta, gick jag för långt?
Ja.
Men jag tror också på utomjordingar.
Jultomten är också en utomjording.
Va?
Om tomten delar ut julklappar i hela världen på julafton,
måste han förflytta sig genom rum och tid.
Oj, du är ett geni.
Jag letar med dig.
Jag kan göra det ensam.
Kom igen.
Min pappa sa att jag inte får prata med främlingar.
Va?
-Härborta. -Okej.
Kom in. Precis där.
-Här? -Inte där. På bordet därinne.
Tack så mycket.
Kom du nyss?
Hej, Mi-suk.
Vem är det här?
Han är vår nya granne.
Han bar min tunga låda.
-Hej. -Hej.
Jag borde gå.
Visst. Tack.
Okej.
-Tack! -Inga problem.
Hejdå, vi ses.
Han ser trevlig ut.
Bra personlighet och snygg.
Snygg, eller hur?
-Vad gör han? -Reporter på Chungwoos dagblad.
Han hade passat bra med Seok-ryu.
Nej, inte en chans.
Varför inte? Paxar du honom till Mo-eum?
Nej, det är inte det. Han är…
Hallå! Ja, det här är Hyereungs fastigheter.
Jösses. Lyfte han den utan problem?
Den unga mannen är stark också.
Han är reporter och han är stark.
Hittade du inte den?
Vad?
-Vill du ha en tugga? -Nej.
Varför inte? Ta en tugga. Jag delar.
Nej.
Okej.
Vill du ha choklad?
Okej.
Nej.
Här.
Min pappa sa att jag inte får följa med främlingar om de ger godis.
Du behöver inte följa med mig. Bara ta den.
Varför gör du så här? Varför försöker du locka mig?
Har du nåt på gång?
Du tittar mycket på tv!
Försöker du kidnappa mig?
Och många filmer.
Jag ringer polisen.
Nej!
Jag är ingen konstig människa.
Jag jobbar inom ett liknande område som polisen.
Mitt jobb är när man ringer till nödcentralen…
Inte brandbilen, utan ambulans.
Är du ambulanssjukvårdare?
Jösses…
Vi äter lunch.
Gå du. Jag måste jobba.
Sluta jobba och följ med!
Varför blir du arg?
Du vet att mitt schema är tajt.
Hallå! Gör inte så. Vem bryr sig om de är Greip?
-Jobba inte med de svinen! -Vad är det med dig?
Det är redan bestämt.
Greips nya byggnad har redan tilldelats Hwawoon.
Vad menar du?
Jag stängde av skärmen,
och jag hörde deras röster. Samtalet var inte avslutat.
Eftersom schemat är tajt vill de att Hwawoon börjar direkt.
Atelier In föreslogs, men det fungerade inte
på grund av företagets korta karriär och ingen erfarenhet.
De sa att ni var kontrollgruppen.
Sa du det till Myeong-u?
Nej, inte än.
Säg inget.
-Låtsas som att du inte vet. -Varför?
Vill du fortsätta med det här?
Du vet att de väljer Hwawoon.
Det fick jag veta inofficiellt.
Jag handlar officiellt.
Okej då.
Gör det halvdant och lämna in det.
Du är en höjdare i Korea.
Vad vet Greip?
"Halvdant"?
Jag gör inte så.
Jag gör inte skillnad mellan uppgifter.
Det kvittar om oddsen är låga eller projektet är litet.
Om det är i Atelier Ins namn,
gör jag alltid mitt bästa.
Tror du att du blir en pjäs i det här uppgjorda spelet?
Är du en internationell dörrmatta?
Seok-ryu.
Det var hårt.
Jag är inte hård. Branschen är problemet!
Jag känner dem bättre än nån.
Oavsett hur mycket du försöker,
är det bortkastat.
Prata inte så om mitt hårda arbete.
Vem bryr sig om du känner dem?
Du känner inte mig.
Så du ska fortsätta med det meningslösa jobbet
och svälta under tiden?
Bara glöm det.
Visst! Jag sticker medan jag håller på!
Räkna inte med mig.
Förtjänar inte Yoon att få veta?
Stället är för slitet
för nån som jag.
Hej.
-Hej. -Är det din första gång här?
-Bor du i det här området? -Nej, jag jobbar nära.
Jag förstår.
Utrustningen suger.
Jag håller med.
Om vi vill få nya medlemmar,
måste vi förändra utrustningen först.
Jag har sagt det om och om igen.
Det är meningslöst.
Gymägaren är så gammaldags.
Jaså.
Han heter Go Seul-gi, han var boxare.
Blev kroppsbyggare efter en skada.
Han är bastant, men är inte namnet feminint?
Det stämmer.
Men han är kunnig och har många medaljer.
Han är vältränad för sin ålder.
Hur kan jag beskriva hans inställning?
Vet du vad hans smeknamn är?
Nej.
Det är Gold School.
Eftersom han är gammaldags!
Han sa att träning handlar mer om uppriktighet än utrustning.
Jag lovar.
Ska du anmäla dig?
-Ja. -Följ med här.
Fan.
Jag träffade en otrolig vän idag.
Okej. Ät medan vi pratar.
Du var utsvulten, så jag levererade personligen.
Jag glömde nästan att jag var hungrig.
Vad var det för vän?
Det är gott.
Ägget smälter i munnen.
Det är fortfarande så varmt.
Vilken snabbleverans, min vän. Bra jobbat!
Eller hur?
Det finns ingen vän som jag, eller hur?
Vilken otrolig person träffade du?
Va? En sexårig unge?
Ja, men hennes mentala ålder är nog högre än din.
Hon var väldigt djup.
Din lilla snorunge!
Jag menar det.
Hon var så här liten!
Hon letade efter sädescirklar på gräsmattan.
En mini-Jung Mo-eum.
Du letade alltid efter E.T. som barn.
Jag hade såna stunder.
I alla fall, hon var så smart och söt.
Vad heter hon?
Jag frågade inte.
Säkert att hon bor här?
Jag vet inte.
Jag borde ha frågat henne!
Jag förlorade nästan min bästis till en slumpmässig unge.
Du, Mo-eum?
Hade inte du bilder på Iron Man, Spider-Man och andra superhjältar där?
Varför Nordpolen nu?
Det är Sydpolen.
Det är mitt största intresse nu.
Otroligt att det förändrades.
Från män till Sydpolen.
Det verkade mer produktivt.
Det håller jag med om.
Eftersom vi har ätit klart kan vi gå en runda i kvarteret.
-Ring Seung-hyo också. -Aldrig!
Jag går om du ringer honom.
Har ni bråkat igen?
Byggnaden har ingen fasad. Nåt saknas. Hur ska jag säga?
Den saknar intryck.
Intryck?
Ska vi göra den prismaformad för att bryta och fånga ljuset,
och skapa olika färger?
Som harmonin av tusentals färger alltid utvecklas till nåt nytt
kan Greips arkiv förvandlas till ett fysiskt utrymme.
Ja, du är bra på att sätta samman ord.
Så gör vi. Vi är klara nu.
Greip är ett säkert kort för oss.
-Låt se… -Vi ska inte hoppas för mycket.
Varför inte? Det är Greip.
Dessutom,
att vi gavs den här möjligheten känns riktigt roligt.
Som att vi belönas för allt hårt arbete.
Glöm inte att jag litar på dig.
Choi Seung-hyos arkitektur inspirerar människor.
Så länge jag har dig,
är jag inte alls rädd för Hwawoons gäng!
Ska vi göra klart det sista?
-Myeong-u. -Ja?
Backa 30 centimeter. Dina ögon tar skada.
Du låter som min far ibland.
Pappa!
Hej.
Reportern igen.
Det är sjukvårdaren igen.
En klubba med duriansmak.
Ännu ett sammanträffande?
Det verkar så.
Okej.
Jag var nog först den här gången. Bort med handen.
Jag lät dig få den senast.
-Backa nu. -Hör på.
Du vet att den här smaken är ovanlig, va?
Butiken har den här smaken tack vare mig. Varför?
-Jag är den enda som köper den! -Inte nu längre.
Jag köper den hädanefter.
Ska du alltid ha sista ordet?
Du är fri att säga nåt.
Det här är löjligt.
Ska ni betala nu?
Ja.
Ju fler desto bättre.
Vi kan uppleva godissötman ur flera perspektiv nu.
Ja, jag upplever en ny smak idag. Frustration.
-Vill du ha skjuts? -Nej.
-Åk du. -Om du ursäktar.
Han har likadan bil som Gyttjemannen.
Vem bryr sig? Han är så småaktig!
När ska jag bli klar med uppackningen?
Hade jag kvar den?
MARS 2007 SEOULS NATIONELLA SIMMÄSTERSKAP
GRANATÄPPELTRÄD
Seok-ryu stör mig med träd nu.
Jag hittade en bild från längesen.
Jag visste att ni såg bekanta ut.
Det är dags. Vi går.
Okej.
GRANATÄPPELTRÄD
Möter Seok-ryu oss på hotellet?
Nej, hon kommer inte idag.
Vad pratar du om? Hon står där.
Hej, Seok-ryu.
Nu igen?
Blåsan jobbar hårt när man blir nervös. Jag måste gå igen.
-Gå du. -Ja, toaletten.
-Varför kom du idag? -Klagar du?
Du sa att du inte skulle komma.
Ni ska inte behöva lida för att ni inte kan engelska.
Om det går dåligt kan jag svära åt dem.
Du är bra på att svära.
Ska jag öva på dig?
Seok-ryu?
Det är du. Herregud. Hej.
Det var längesen.
Trevligt att ses.
-Detsamma. -Jag heter Chris.
Seung-hyo.
Chris är med oss här i Korea som produktdesigner för Greip.
Han har en viktig roll, som är rösten
både inom och utanför vår organisation för projektet.
Fortsätt. Det låter bra.
Jag visste inte att jag hade ett så tungt ansvar
vilande på mina axlar.
Även om jag är här i affärer,
har jag alltid velat besöka Korea personligen.
Det beror på att jag invandrade till USA när jag var åtta.
Jag förstår. Du är en utomlandskorean.
Just det.
Först och främst,
att träffa Seok-ryu igen
gör mig så glad.
Seok-ryu?
Känner ni varandra?
Ja.
Vi hälsade tidigare.
Hon var projektchef på Greip.
Jaså?
Gamla kollegor som träffas på andra sidan jorden av en slump?
Det är kanske förutbestämt att fungera.
Eller hur?
Hon sa plötsligt att hon skulle återvända till Korea.
Jag blev så besviken.
Det var så tråkigt när hon lämnade USA.
Är du den Seok-ryu som jag har hört så mycket om?
Jag visste inte om ni hade samma namn.
Inte konstigt att allt har gått smidigt.
Ja, precis. Hon är alltid passionerad och hängiven sitt arbete.
Jag kan lita på att hon får saker gjorda.
Vi gjorde ett pilottest,
men värdena levde inte upp till våra förväntningar.
Jag ville se en ökad konverteringsgrad,
men det förbättrades inte mycket.
Nej, resultatet blev inte som vi hoppades.
Vi går tillbaka till ritbordet och ser vad som blev fel
före nästa månadsmöte.
Igen? Vi har försökt så många gånger och ändå misslyckats.
Susan har rätt.
Vårt schema är tajt, så det är kanske bättre att ge upp.
Ja, det har varit svårt,
men vi kan väl försöka en gång till?
Men…
Okej. Vi gör det.
Men Peter och Susan är nya här,
och de behöver tid att anpassa sig.
Så du behöver göra mycket mer. Är det okej?
Självklart.
Ska vi avsluta här då?
Vi avslutar.
Bra jobbat.
Tack för att du höll med mig.
Klart, jag borde hålla med. Vi är på samma lag.
Det här kontoret är som en öken,
men vi borde vara varandras andar.
Ande?
Ja. När du är nere
och har det jobbigt,
kan du gnugga lampan så här.
Ber du mig om en önskan?
På sätt och vis.
Det betyder: "Jag litar på dig."
Du är passionerad, och du har en stark känsla för ansvar.
Vår kapten.
-Pang! -Pang!
-Kör hårt! -Tack.
Känner du Seok-ryu?
Jag gjorde precis som du sa, och voilà!
Eller hur? Jag bad "den väldigt kompetenta Seok-ryu" om hjälp,
och hon gjorde allt mitt jobb.
-Ja. -Hur visste du?
Genom upprepade försök.
Jag insåg att hon gör allt om man ger henne uppmuntran.
Särskilt "Jag tror på dig".
Det är de magiska orden.
Tror hon verkligen att hon kan göra allt?
Hon kan försöka,
hon kommer att slå i taket en dag.
Ja.
Tror ni att hon är tillgivenhetsberövad?
Det kanske är därför hon söker beröm och erkännande
som ett barn.
Ja, kanske det.
Förresten, hörde ni?
Det var därför hon tog en paus från arbetet för tre år sen.
Det som hände henne var ganska stort.
Stackars flicka.
Jaha, allt är över nu.
Nu planerar vi vår helg
eftersom vår underbara AI ska göra allt vårt jobb.
Vad sägs om det här?
Vi åker till K-town ikväll.
-Okej? -Ja.
-Låter bra. -Toppen.
-Vi ses sen. -Vi ses.
Hallå. Hur är det?
"Ljuset som ger upprepade färger eller hundratusentals…"
Ursäkta.
Sitt kvar. Jag torkar upp.
Min hand gled.
Seok-ryu, mår du bra?
-Mår du bra? -Ursäkta.
Jag måste på toaletten.
Ska vi ta en paus en stund?
Visst.
Hur länge måste jag vara här?
Det skulle vara ett rutinmöte,
men de förberedde mycket.
Vad synd, de slösar bort sin tid.
Men jag gillar deras förslag också.
Det är synd att vi beslutade oss för Hwawoon.
Ett bra förslag innebär inte alltid bra resultat.
Dessutom är de nystartade.
Huvudkontoret. Vänta.
-Okej. -Det är Jennifer.
Seok-ryu.
Mår du bra?
Jag trodde aldrig att jag skulle träffa dig här.
Eller hur? Inte jag heller.
Du ser ut att må bra. Hur mår du nuförtiden?
Jag var nyfiken på om de andra kände till det.
För tre år sen?
Jag önskar att du inte tar upp det.
Ursäkta om jag sårade dig. Jag är bara orolig för dig.
Jag vet redan
att Greip har beslutat sig för Hwawoon.
-Va? -Oroa dig inte.
Jag låtsas inte veta nåt
för mina kollegors skull som gör sitt allra bästa.
Så, sköt dig du också.
Det är nog ett missförstånd.
Det räcker.
Du vet att jag hörde er prata då.
Ja.
Men jag menade det när jag sa att det var tråkigt att du slutade.
Du var min ande på Greip.
En ganska smart och lämplig mjukvara.
Och enkel att manipulera.
Kom ihåg att jag önskade…
-Din jävel! -Seung-hyo!
-Vad gör du? -Vad fan sa du nyss?
Du förstod nog inte.
-Så besvärligt. -Du.
Skulle jag bara spela med?
Jag förväntade mig inte rättvisa, men det här är elakt.
Det kanske är du som inte vet din plats?
Hur vågar en kvartersbutik designa Greips nya byggnad?
Ett företags anställda säger mycket om dess status.
Jag börjar tvivla på ert omdöme som anställde en så osocial typ.
-Din lilla skit! -Hallå!
Låt bli.
Herregud.
Hur vågar du använda våld mot nån från huvudkontoret?
Det här släpper jag inte.
-Jag ska anmäla det! -Varsågod.
-Gör det, idiot. -Du!
Prata med mig, Chris. Det är mitt fel.
Herr Yoon, jag slutar.
-Va? -Du behöver inte betala mig.
Seok-ryu!
Jag har inget mer med Atelier In att göra.
Blanda inte in företaget.
Tror du inte att jag har nåt bättre att göra
än att bråka med dem?
Fan.
Du.
Du borde jobba på din engelska.
Din engelska suger fortfarande.
När man ber nån om en tjänst,
måste man säga "snälla" först.
Så?
Snälla…
Ja?
Snälla…
Snälla, så fan heller!
Det där
var ett slag från fria Bae Seok-ryu, inte en deltidsanställd på Atelier In.
Det här är en gåva till min förra underordnade med hemsk personlighet.
Sluta.
Längesen jag hade klackar. De gör lite ont.
Du har sett mig arbeta, du vet hur envis och uthållig jag är.
Det här företaget är mer än du förtjänar.
Våga inte bråka med Atelier In.
Jag ska bevisa ditt utnyttjande av leverantörer,
produktplagiat, pliktförsummelse och manipulering.
Och jag skickar det som en gåvokorg till Greip.
Förstått?
Seok-ryu!
Bae Seok-ryu!
Vart ska du?
Jag vill vara ensam. Lämna mig ifred.
Jag måste vara galen. Varför tog jag en kvällspromenad?
Vad gör du?
Hur mår dina fötter?
Jag tappade känseln för ett tag sen.
Det känns så mycket bättre.
Varför gick du upp hit i klackar?
Det är som en frivillig självbestraffning.
Visste du
att när Jesus dog på korset för folkets synder, var han 33?
Han var lika gammal som vi.
Ska du använda vår internationella ålder?
Ser du inte att jag är seriös?
Fortsätt.
Det är imponerande att han gjorde det då.
Jag kämpar med ord som kan ta hårt.
Självklart. Även de minsta kommentarer kan såra.
Du.
Jag var en utböling på Greip.
När jag lämnade företaget,
skyllde jag först på Chris och de andra.
Men jag insåg nåt när jag såg dig jobba.
Det var på grund av mig.
Om jag hade gjort nåt jag gillade,
skulle jag ha kämpat till slutet oavsett vad.
Nej.
Det de gjorde mot dig var trakasserier på arbetsplatsen.
Det har inget att göra med om du gillade ditt jobb.
Vad jag säger är
att bara för att du slutade
betyder det inte att du saknade passion och beslutsamhet.
Offret ska inte lägga skulden på sig själv.
Jag borde ha dödat idioten. Fan också.
Det här duger inte.
Följ med mig.
-Vart ska du? -Kom.
Jag började precis bli bekväm.
Vart ska vi?
Skriv dem här.
Namnen på alla som trakasserade dig.
Varför nu helt plötsligt?
Vi börjar med Chris.
Vad gör du?
CHRIS
Han verkade ha en ganska bra fysik.
CHRIS FET
Jag borde ha fattat.
Han hade mycket hår.
"Hårförlust."
Sluta. Du brukar inte vara så omogen.
Har du glömt vad han gjorde?
Idioten har jätteraka tänder. Han hade tandställning som barn.
"Tandproteser."
Skriv fotsvamp. Och hemorrojder.
-Inåtväxande tånaglar. -Fot…
Det finns inte plats.
Du borde ha köpt ett större lås.
Vi måste även skriva för Susan och Peter.
Jag skriver mindre.
-"Fotsvamp." -Hemorrojder.
Inåtväxande tånagel.
Inåtväxande…
Är inte inåtväxande tånagel för hårt?
Skriv bara allt.
Okej. "Inåtväxande tånagel."
Okej, idioter.
Smaka på makten hos dessa förbannelser ända från Korea.
Först var det K-pop och K-drama. Nu är det K-vidskepelser, idioter.
Känns det bättre?
Ja, mycket bättre.
Vad skönt.
Du.
Du imponerade på mig.
Säg inte att du gillar mig. Jag dödar dig.
Din dåre. Det är inte det!
Det var imponerande hur du avslutade förslaget för Greip.
Du visste att det inte skulle gå, men du fortsatte.
Det var fantastiskt.
Jaså?
Du fick mig nästan.
Så jag har bestämt mig.
Jag ska hitta en plats där jag kan simma.
Vänta bara. Jag ska simma både freestyle och fjärilsim.
Låter bra.
YOON MYEONG-U
Ska du inte svara?
Hej, Myeong-u. Förlåt.
För vad?
-Tja… -Är det
en ursäkt för de utmattande kvällarna vi har framför oss?
Vad menar du?
Vi fick projektet från Greip.
Va?
Det är en flaggskeppsbutik, inte deras kontorsbyggnad.
En ny ska öppnas nästa år i Seoul.
De ger oss en chans.
Vänta, är du seriös?
Men hur?
Teamledaren gillade vårt förslag.
Va? Vad är det?
Är Seok-ryu bredvid dig? Hälsa det här.
Idioten Chris fick sparken från Greip.
Fan!
Ni är avskedade!
Jag ska se till att ni aldrig arbetar i branschen igen.
Det blir nog du som inte får jobba igen.
Va?
Jag brukar spela in mina möten.
Då är jag mer uppmärksam på våra kunders feedback.
Jag hade ingen aning om att det skulle bevisa anklagelserna.
Det är olaglig avlyssning.
Det är olagligt.
-Rättslig giltighet? -Ja.
Du har rätt. Men
det går nog bra som vigilant.
Vad är det här för hundskit?
Mjau!
Jag gillar katter mer än hundar.
Jag gillar resor och vin också.
Och sneakers! Särskilt begränsade utgåvor!
Men grejen är att jag vet nån som är precis som jag.
"Château Revello"?
Ro-hui. Ro-a.
Den har en utsökt hallon- och chokladarom.
"Domaine Cavaler Sainte Helene."
Varifrån fick han det fina vinet?
Först trodde jag att det var nån med samma namn.
Du ser namnet här, va?
Tony Brown.
Vicepresident på Greip.
Oj! Vi följer varandra på sociala medier.
Vi har även mycket kontakt.
Och?
Visst.
Det kanske inte är stort för dig, men det är en sak du inte vet.
I den här världen,
vet vi att vi har själsfränder och personer med samma smak.
Jag är noga med att hålla mitt privatliv och personliga liv åtskilda.
Jag har inte berättat för Tony än,
men du spelar oschysst.
Så jag har redan skickat inspelningen till alla.
-Din jävel! -Akta dig, din jävel!
Har du glömt etiketten efter så lång tid borta från Korea?
Din lilla fetthåriga snorunge.
Hur vågar du prata så till nån så mycket äldre än du?
Du borde vara respektfull. Förstått?
Knäpp skjortan hela vägen.
Okej? Fixa slipsen också.
Snorunge.
Ja, herrn.
Så där.
Ursäkta.
Jag är korean.
Ursäkta.
Vad sa Yoon? Vad är det?
Chris får sparken.
Myeong-u är vän med Greips vicepresident.
Va?
De vill ge oss projektet.
Vilket projekt?
Greips flaggskeppsbutik.
-Är det sant? -Ja.
-Allvarligt? -Ja.
Jösses!
Seok-ryu. Varför kom du hit?
-Hade inte du ett övningsprov idag? -Det är bara övning.
Som ens inträdesprov.
Du skulle ju få högst poäng för en ny telefon?
Du vann, det räcker.
Jag behöver inte en tjusig vridbar telefon. Det är okej.
Vem behöver två megapixlar?
Då syns alla fräknar. Det är okej.
Jag har inte mycket att ge dig.
Du kan få den här.
Va?
Varför ger du mig den här?
Det är White Day idag.
Gå och byt den mot en kola eller nåt.
Vänta…
Sa du…
…precis…
…att jag skulle gå?
-Hallå! -Den också.
Vi går hem.
Hallå!
Är det äkta guld?
Det är det väl inte?
Kan jag bita i den?
Min mamma och pappa kom inte till tävlingen,
men när jag såg tjejen som struntade i sitt prov, förstod jag.
Ända sen jag träffade Bae Seok-ryu
har jag alltid tyckt om henne.
Jag blir knäpp.
Men jag har inte modet att berätta
eftersom jag inte vill förstöra vår vänskap.
Så istället för nu, gör jag det i tjugoårsåldern.
När vi är vuxna,
hoppas jag att jag kan berätta för Seok-ryu hur jag känner.
Är du glad att din önskan att åka till USA uppfylldes?
Ja, det börjar ljusna för mig.
Men jag är lite ensam.
Min är redan slut.
Vänta. Jag hämtar mer.
Jag har mycket alkohol. Mycket mer.
En hel massa.
-Fan. -Är du okej?
Din ryggsäck är så störig.
Ska du immigrera? Varför packade du så mycket?
Jag glömde nästan.
Jag skulle visa dig när jag kom.
Det här…
Din mamma sa att du kan bli kall
och bad mig att ge dig en värmefilt.
Min mamma är löjlig. Här är varmare än i Korea.
Jaså?
Det här är
torkat sjögräs…
…och tonfiskburkar.
Det finns också här. Tack, i alla fall.
Här är lite gochujang. Och den här.
En affisch på DOS.
Jag har bytt till Justin Bieber nu.
Okej, sist men inte minst.
Det var svårt att få med det här.
Jag trodde att mina axlar skulle krossas.
Du grät över att åka innan du fick läsa de nya.
-Serien är klar nu. -Oj!
Jösses! Jag har så gärna velat läsa dem!
Allvarligt! Du är…
Du är bäst.
Jag visste att jag kunde räkna med dig!
Jösses, underbara unge!
PAST PERFECT
PRESENT PERFECT CONTINUOUS
LOVE NEXT DOOR
Du är en vaneförbrytare.
Varför tittar Seok-ryu så konstigt på mig?
Var uppmärksam på andras blickar.
Du visar rumpan lite för mycket.
Fokusera på ditt företag.
Är du arg på mig för nåt?
Du är så vacker.
Har du helt gått vidare från honom?
Nej.
Jag älskar honom fortfarande.
Vakna!
-Gå upp! -Det räcker!
Tycker du att jag är en mes?
Som jag sa.
Vi är inte barn längre.
Undertexter: Jonna Persson