LÁSKA OD SOUSEDŮ
Jsem jen zvědavá.
Hypoteticky.
Řekněme, že bys mohl plavat.
Kdyby to šlo,
byl bys i tak architekt?
Jo.
Vážně?
Jistě.
A co ty?
- Co? - Hypoteticky.
Kdyby ses vrátila do doby, nežs skončila.
Kdybys mohla zpátky do Greip,
vrátila by ses?
Ne.
Ještě naposled.
Hypoteticky.
Kdyby ses vrátila do doby před zrušením zásnub,
co bys dělala?
Ne.
Nevrátila bych se.
Tak jo.
Hej.
Děláš si legraci? Já tě přerazím!
No tak!
Hej!
Dobrý! Říkám, že stačí!
Proč s sebou taháš tolik oblečení?
Jezdím po služebkách. Převlékám se v autě.
Co je? Co na mě tak koukáš?
Jsi mrňavá.
K tomu, abys mě urazil, ti stačila dvě slova. Necito.
Takhle volná ti byla uniforma, když jsem nastoupili na střední.
Ohrnovala jsem si rukávy dvakrát a sukni třikrát.
Máma měla velké sny.
Čekala, že budu vysoká jak modelka.
Jo, a ve skutečnosti jsi záprtek.
Nech si ty řeči, přestaň se vytahovat.
Štve mě to.
A až do půlky střední jsem byla vyšší než ty!
Jo, matička Země tě musí mít hodně ráda.
Tvoje tělo asi využilo naplno sílu své gravitace…
- Ty malej… - Nechceš ji otevřít?
- Dej mi ji. - Dej tu nohu dolů.
Zatraceně.
Pitomče!
A nyní zahájíme ceremoniál otevírání časové kapsle!
Zapojíš se? Nevidíš, jak se snažím?
Už jsem ji viděl, je mi to fuk.
Zrádce.
Měli bychom zavolat Mo-um.
Zavolej jí pak, trubko.
Máš pravdu.
Otvírám.
Jsou tu jen dva dopisy.
Tenhle je tvůj? Kde má Mo-um?
Jo, to je divné. Jak to?
- Víc jich není? - Nevím. Nejdřív jsem zkoukl tvůj.
Vypadl do vody?
To by tyhle nebyly suché, ne?
Přečtěme si nejdřív svoje.
Fajn. Ztrapňovací samoobsluha.
PRO BE SOK-RJU
Byla jsem fakt směšná.
Ty samolepky musely stát majlant!
Náladová puberťačka.
Jak to myslím, že „občas pláču“?
„První?“ Musela jsem být šílená.
Stojí tu, že být první je jediná droga, kterou si povoluju.
A tohle. Podívej na to písmo. Hieroglyfy.
Na sociální sítě doplatilo tolik lidí!
- Skončils? - Cože?
- Cos napsal ty? - Nic moc.
Dej to sem. Můj jsi taky četl.
- Ukaž! - Nic v něm není!
- Proč ho schováváš? - Cože?
Pomlouváš mě tam?
- Určitě jo! - Počkej!
Já tě zabiju!
Okamžitě zastav!
Sung-hjo! Stůj!
Jsi mrtvej muž!
Vrať se!
Hej, vrať se!
Lotře!
Sakra. Jsem unavená.
Asi krvácím, cítím to!
Co tam proboha napsal?
Hej!
Bože, ten je rychlý.
Jsem grogy.
ZA DESET LET
UŽ ASI ŘEKNEŠ SOK-RJU, CO K NÍ CÍTÍŠ
Do té doby už asi řekneš Sok-rju, co k ní cítíš, ne?
Byl jsem blázen.
Co bych jí měl říkat?
Ježíši.
Mě trefí šlak.
Mladý, náladový puberťák. Nevěděl jsem, která bije.
Cítil jsem to.
Opravdu jsem to cítil.
Jak jsem to tam mohl takhle napsat?
Momentální pomatení smyslů. Byl jsem blázen.
To mám dávno za sebou.
Už dávno k ní nic necítím.
Už nic necítím.
Skutečně. Cítil jsem to,
ale už ne.
Je tu kdy, kde a jak.
Zapomněla jsem na co.
Můj sen tu taky není. Ani náznak.
4. DÍL PŘEDMINULÝ ČAS
Co to je? Květiny místo snídaně?
Nejen jídlem živ je člověk.
Žijeme i náladou a romantikou.
Nejsou krásné?
Já tě nepoznávám. Nandej mi rýži.
Jo.
A půjč mi 300 000 wonů.
Na co tolik?
Kwang-manův otec zemřel.
Kondolenční dar.
V naší současné situaci si to nemůžeme dovolit.
- Dej mu jen 200 000. - Je můj dobrý přítel.
Kwang-man…
Žije na Čedžu, ani tam nemůžu jet.
Tak abych vyjádřil soustrast.
To je jedno. Nemůžu ti dát peníze, nemám.
Tak proč kupuješ blbý kytky, když jsme na mizině?
Koupila mi je In-suk!
Bojím se koupit i špenát,
natož kytky!
Tohle nemá smysl.
Dřív mi trhal kvítí u cesty.
- Nenajíš se? - Ne!
Na jídlo nemám peníze!
Jsi na odchodu?
Zrovna jsem přišel. Kde je Sung-ho?
Šel do práce.
- Jdeš někam? - Do práce.
Teď? Už ti skončilo volno?
Ještě pár dní. Dnes jdu jen na návštěvu.
Opravdu?
Jakmile se dozvím
tu skvělou novinu, kdy mám odjet,
dám ti vědět.
Nemusíš se mě pořád ptát.
Tak jsem to nemyslel.
Jdu pozdě.
Asi…
zas odjede brzy.
Narazíš do mě, a ujedeš?
Nevidíš značku na mým obličeji? Je na ní: „Nezahrávej si.“
Ne, je na ní: „Jsem opuchlá.“
Jdi dál.
- Kam jdeš? - Do knihovny. Proč?
Tak čau.
Co?
Nezajímá tě proč?
- Zeptej se mě! - Proč?
Mám v plánu úžasnou věc! Chceš to vidět?
ENCYKLOPEDIE POVOLÁNÍ
Sebepoznání. Počínaje dneškem hledám svůj sen.
Chceš ho hledat v knize?
Učení mi vždycky šlo.
Už jsem si v ní trochu četla.
Co takhle parfumérka? Cool práce.
Ne? Tak…
Hodinářka! Řemeslně zručná.
Ne? Tak…
Co něco speciálního, třeba pěstovat brouky roháče? Ne?
Nebo si otevřu obchod se starožitnostmi.
Viděla jsem v telce pořad, kde byli super šachisti.
Vezmi si ho a zmiz.
Vím, žes přišla kvůli kávě zadarmo.
Bylo to tak zjevné? Kafe je teď děsná drahota.
Máte tu moc pěknou kuchyňku.
Je pro zaměstnance, ale nevyužívají ji.
Koukni, jak se ta trouba leskne!
To jo. Je fungl nová.
Sung-hjo!
Dobrý den.
Štípni mě do tváře.
Ne, to se nehodí.
Nedělej fóry!
Nevím, zda sním či bdím!
- Mám to udělat já? - Ne!
Dobře.
Hele, Sung-hjo.
Zkontaktoval nás Greip.
Staví v Soulu novou kancelář.
Chtějí návrh od nás a od Projektového studia Hwawun.
Hwawun chápu. Je z pěti největších.
Ale proč zelenáče jako my?
Znáš mého kamaráda Džin-kja?
Jo, pracuje pro architektonické studio v USA.
To studio s Greip hodně spolupracuje
a teď dostali na starost projekt v Koreji.
Shánějí ke spolupráci místní firmu a on doporučil nás!
Vážně?
Jo, z Greip právě přišel e-mail!
Můj strach z angličtiny je asi nevyléčitelnej.
Přečteš to, Sung-hjo?
- Můžu. - Musíme jim odpovědět.
- Fakt musíme? - Cože?
Ty bys je nechal bez odpovědi?
Přece umíš trochu anglicky.
Na vejšce jsi procestoval USA s batohem.
To už je dávno.
Tak dobře neumím.
Co budeme dělat?
Najmeme si tlumočníka?
Greip se řídí globálními standardy.
Od výšky stropu po osvětlení. Ten návrh by je měl respektovat.
Mají složité procedury,
budou o tom hodně diskutovat.
Komunikace bude důležitá.
Ten e-mail vám poslala Jennifer.
Je puntičkářka.
Počkat!
Prý jste v USA pro někoho pracovala.
To bylo pro ně?
Jo, pro Greip.
Božínku.
Sok-rju, zachráníte nás, jestli máte čas?
- Cože? - Kolik?
Kolik by stálo najmout vás na částečný úvazek?
Nech toho. Ztrapňuješ mě. Přestaň.
Omlouvám se. Mám dost práce.
Potřebuju něco najít.
Jo, něco hledá.
Taky to nepočká.
Prosím.
Uděláte nám laskavost? Je to moc důležité.
Mjong-u, zítra se přihlásím na kurzy angličtiny. I can do it.
Sung-hjo, shut up.
Jste Sung-hjoova kamarádka.
Proč si mě bereš do úst? Neboj.
- Vymyslíme to. - Ne.
- Udělám to. - Prosím?
Sok-rju.
Pomůžu vám.
- Šmírujete? - Propána!
Jen hlídám, aby nedošlo ke skandálu.
Nepovídejte, Na-jun.
„Muži a ženy nemůžou být přátelé.“
To si myslíte?
Mileniálové a Generace Z jako vy tak nemůžou přemýšlet.
Pane June. Aby bylo jasno, vy do té generace patříte taky.
- Cože? - Jste mileniál.
Narodil jste se mezi lety 1980 a 2000.
Vážně?
Takže jsme stejná generace.
To jsem tedy ještě mladý.
Musel jste najmout zrovna jeho kamarádku?
Tak to není, je dcera kamarádky jeho matky.
To je to samé!
Říkejte si, co chcete. Patříme do jedné generace.
Fakt to nebude problém? Zase s nimi budeš mít co do činění.
To je fakt.
Tak proč jsi souhlasila?
Kvůli mně?
Jistě.
Hele, už je šest. Nejdeš domů?
Mám ještě hromadu práce.
I tak, měli bychom se najíst.
K obědu jsi měl jen sendvič.
Nemám hlad.
Jídlo se nemá zanedbávat! Bez jídla nepřežiješ!
Jestli mě hodláš buzerovat, běž. Už máš splněno.
Ne.
- Co děláš? - Čtu si komiksy.
Je to pokročilá verze hledání sebe sama.
„Tenhle příběh má jediného protagonistu.“
Spisovatel a modelka.
„Být v pohodě je jediná zbraň bezmocných.“
„Basketbal na Wundžungské střední.“
- Co basketbal? - Vždyť ho nehraješ.
Nehraju. Můžu být trenérka.
Už je to tu zas.
- Hej! - Co je?
Je tvoje práce zábava? Stojí za celodenní hladovku?
Mohl bych hladovět tři dny.
TAJEMNÍK KWAK SE-HWAN
Jaké je být tajemníkem ministra zahraničních věcí?
Posaď se a dej si čaj.
Earl Grey?
Byls tak dlouho velvyslancem v Británii, že se ti změnily chutě.
To je proto, že už jsem starý. Po kávě mě bolí žaludek.
Víš, že ti lidé
říkají Colin Firth ministerstva zahraničí?
Když jsem nastoupila, byls spíš Alain Delon.
Přišla jsi mě urážet?
Hlásili jsme se oba.
Ale tu práci jsem dostal já, chceš se mstít?
Co to povídáš?
Vysedávat v kanceláři není nic pro mě.
Chci cestovat po světě.
Jo, to ti vyhovuje.
Tak kam mě pošlete tentokrát, pane tajemníku?
Už jsem v Koreji skoro dva měsíce.
Už? Čas letí.
Už začínám být nervózní.
Problémová místa mi nevadí. Jen mě někam pošli.
Budu pracovat za celý tým.
Ano, madam. Zkonzultuji to s ministrem.
Nepůjdeme se najíst?
Jo, jistě.
Mi-suk!
Suk!
Hje-suk! To je ale náhoda. Svezeš mě?
Byla jsi nakupovat?
Kuchařka jako já pořád kupuje to samé. Večeřela jsi?
Ještě ne.
Pojď se k nám najíst.
Udělám ti něco, co máš ráda.
Ne, přidělávala bych ti práci.
Prostě dám o talíř navíc. Není to víc práce.
Zavolej i manželovi.
Má práci. Proč?
Tvůj muž nejí doma?
Ještě to tak! Musí vařit večeře, bývá plno.
Proč mě tak svědí ucho?
Že by mě zas pomlouvala žena?
Jste venku?
Dobrý den, pane doktore!
Měl bych být uvnitř, na večeři chodívá hodně lidí,
ale dnes zákazníky nemáme.
A můžu si něco objednat?
Doma nic není.
Jistě. Proč tak smutně? Pojďte dál.
Heleďte.
Dáte si sodžu?
Rád, ale nemáte práci?
To nevadí. Pro dnešek už klidně můžu zavřít.
Naliju vám.
Bude mi ctí.
Nejlepší doktor na pohotovosti v zemi mi nalévá sodžu.
To přeháníte.
Měl jste dneska volno?
Vždycky máte napilno.
Mladí mě poslední dobou opomíjejí.
Asi už jsem starý páprda.
Aspoň si můžete odpočinout. S tím si nedělejte starosti.
Měl jste po tom kolapsu ještě příznaky?
Ne, žádné.
Díky vám se mi daří dobře.
Ale neustále mám nějaká zranění.
Ano?
Moje žena do mě pořád šije a popichuje mě.
Každý den mám nové smrtelné zranění.
Kdybych tak aspoň dobře vydělával,
nepohrdala by mnou tolik.
V tom vám mimochodem závidím.
Není proč. K čemu jsou vůbec peníze?
Taková domýšlivost…
Jak já vás nesnáším.
To pitomci, co mají…
Lidi, co mají všechno, vždycky mluví takhle.
Ale ti, co nemají nic, vědí, jak jsou peníze důležité.
Člověk musí mít hodně peněz, aby mohl být velkorysý.
Je to jako při nákupu ovoce.
Bedna mandarinek za 5 000 wonů
se nevyrovná obřím hallabong mandarinkám, které stojí 10 i 20 000.
Já si můžu dopřát jen obyčejné. To samé se zmrzlinou.
Nemůžu si je brát po krabicích, jen po kusech.
Prémiové taiyaki! Vždycky jsou tak pěkné.
Ale já můžu koupit jen ty levné.
To já mám co závidět.
Prosím?
Proč mě nikdy nenapadlo vzít si něco domů?
Protože jste zaneprázdněný.
Napijme se.
Jistě.
To jste vy, že ano? Záchranářka Džung Mo-um.
Rozbité sklo u řeky Han?
Rýžové koláčky.
Ano. Byly dobré?
Ano.
Ale jak jste věděl, kde pracuju? Neřekla jsem vám jméno.
Vyhledal jsem si to.
Nejsem nevděčný.
Chápu.
Mimochodem…
- Bydlíte poblíž? - Ano.
Já se nedávno přistěhoval.
- Moc rád jsem vás potkal. - Vážně?
Promiňte, ale jak dlouho to hodláte držet?
Pusťte to, a je to vyřešené.
Právě jste říkal, že nejste nevděčný.
Nemůžete mi tu plechovku přenechat?
Jsem vděčný ze zásady.
Ale tohle je něco jiného.
Neústupný.
Mám to i ve jméně. Kang Dan-ho.
Jistě, nomen omen.
Tak dobře. Pane Kang Dan-ho, budu taky neústupná.
Já tu plechovku držela dřív.
A je to můj oblíbený nápoj.
Vychlazený a osvěžující.
Ano, pro chuťové pohárky skutečná lahoda.
Také se jím během dne bráním únavě.
Já ten drink opravdu miluju. Už ho piju 20 let.
Já už 21.
Mo-um?
Pane Kangu?
Pane Čoi?
Překvapuje mě, že jste se přistěhoval zrovna sem.
Neměl jsem tušení, že vás potkám.
Vážně jste reportér pro Čungwu Daily?
- Nevydáváte se za něj jenom? - On o mně psal.
- Chceš to vidět? - Ne.
Ale znáte Sung-hja i Mo-um.
Svět je vážně malý.
To je osud, že jsme se setkali, připijeme si?
Jo, to zní dobře.
Přípitek, boha jeho.
- Na zdraví. - Čin čin.
Díky, že jste mi ho přenechal.
Tak bych to neřekl.
Vzala jste si ho a já zaplatil, když jsem zdravil pana Choie.
Zvláštní, že vám chutná to samé.
A máte zvláštní chutě.
Vážně?
Setkáváme se prvně, ale jste mi povědomá.
Deset let jsem v Koreji nebyla.
To proto, že jsem hezká?
Tohle nikde jinde neříkej.
- Hodí po tobě kamenem. - Chceš facku?
- Cože? - Kdo se ptal?
Propána.
Pardon. Musel jsem se splést.
Takže vy tři jste kamarádi z dětství?
Jo, dalo by se to tak říct.
Vlastně se kamarádily naše mámy.
A my na střední.
Takhle se scházíme už od dětství.
A vydrželo nám to doteď.
Hezké.
Vždycky jsem záviděl lidem
s přáteli v místě bydliště.
Kde jste bydlel?
Prosím?
No… všude možně.
Mám neodkladnou práci. Měl bych jít.
Cože? Co tak najednou?
- Příště. Pardon. - Co?
- Zatím. - Co?
- Nashle. - Co?
To bylo dost náhlé.
Řekl jsem něco špatně?
Podezřelé.
Pořád ty tvoje pochyby?
Proč musel tak nečekaně zmizet?
Vyhýbal se odpovědi na to, kde bydlí.
Nechtěl mluvit o soukromí.
Teď mě napadlo! Mo-um.
Vzpomínáš na tu časovou kapsli?
Jo.
Tuhle jsme ji vyhrabali.
Jo.
Tvůj dopis v ní chyběl.
To je všechno?
Nedávno jsem ji ze zvědavosti vyhrabala.
Zatraceně. Tak ten zrádce je Mo-um!
Pamatuješ, co jsme napsali?
Tvůj dopis mě nepřekvapil. To se ti podobá.
A co napsal Sung-hjo…
si nepamatuju.
Jste oba tak upřímní!
Konečně jste je otevřeli?
Jo, ale víš, co Sung-hjo udělal?
Přečetl si můj, ale nedá mi svůj!
- Vážně? - Jo.
Haló.
Chtěl jsem vám zavolat později. Ano.
Ještěže nechtěl studovat herectví.
Pamatuje si Mo-um, co jsem napsal?
Určitě ne, to není možné.
Nepamatuje. Kruci.
Dobře, šťastnou cestu.
Už dojeli domů?
- Jo. - Tak super.
Urgentní stížnost.
Stížnosti jsou složité.
Dobrá práce.
- Jo. - Skvěle.
Nevstáváš?
Dělej.
Kolik je?
Devět, hlupáku!
Proč mě budíš tak pozdě? Musím se nachystat do práce!
Když ti na práci tak záleží, proč jsi včera zavřel dřív?
Kdo to říkal?
Paní Kangová si všimla.
Já tuhle čtvrť nesnáším. Měli bychom se odstěhovat!
Máme tu špionky!
Nemáš páchat zločiny.
Zlato, jak jsem se dostal domů?
Jak to mám vědět?
- Vstávej! - Moc se zlobí.
Broučku, můžu si vzít volno?
Flákač jeden!
Ani zbavit se ho nemůžu!
Co to je?
Jsem grogy.
Co to tu voní?
- Jde to z vás. - Přestaňte.
No tak.
- Cítím květiny. - Stůjte rovně.
Propána! Kdo jste?
- Moment… - Růže.
- Růže! - Gun-siku!
Jsou to růže!
- Vypadáš… - Gun-siku!
- Ne! - …jako růžička.
Gun-siku!
Přestaňte.
- Když… - Pojďte domů.
- No tak. - …tě zavolám…
Tak jo.
Počkejte chvíli!
Když tě zavolám…
Gun-siku!
Řeknu ti růžičko…
No dobrá.
- Pojďte domů. - Už jdu.
- Jsem na cestě. - Jo.
Už jdu. Domů nejdu!
Nepůjdu domů!
- Ublížíte si! - Domů ne.
- Gun-siku! - Domů nejdu.
Vypadáš jako růžička.
Vy výtržníku!
Nechte toho, chlape!
Pane?
Alou domů!
- Už jdu. - Hybaj!
- Ano. - Nechte toho.
- Ano, pane. - Nechte toho.
Běžte.
- Šup! - Ano.
Jdeme.
Jde se domů.
- Neřvěte na mě. - Tak pojďte.
Nepůjdu domů, když na mě řvete!
Já tě zabiju. Pojď sem!
Nějak kynu.
Helemese. Nikdy to nemyslí vážně.
Tolik mě miluje.
To je horký! Sakra! Co to je?
Co to mám s rukama?
To bolí! Au.
No vida, Gun-siku.
Kdy jsi mi je nasbíral? Pro tohle stojí za to žít.
Návrh konceptu už jsem vám zaslala e-mailem.
Neprobereme podrobnosti osobně,
když o víkendu přiletíte do Koreje?
Ano. Pošlu vám přesné datum a čas schůzky.
Výborně. Doufám, že to přinese něco smysluplného
našemu nádhernému městu Soul.
Také doufám. Děkuji.
Děkuji.
Páni!
Když jste tady, jde všechno daleko snáz.
Všechno pěkně odsejpá!
Je to jako získat posilu v podobě tisíce armád.
Nepřeháněj. Přehráváš.
Proč mě shazuješ?
Vy víte, že to myslím upřímně, ne?
Samozřejmě.
Musí být těžké pracovat s takovým bručounem.
To ano.
Odkdy si vy dva tak rozumíte?
Začali jsme se přátelit, co se navzájem sledujeme.
Sledujete?
Na sociálních sítích.
Sleduje vás hodně lidí.
I cizinců.
Moc o tom nemluvím.
Jsem známý po celém světě.
Neumíš anglicky.
V tomhle světě
komunikujeme preferencemi, ne řečí.
- Jo. - S Na-jun se taky sledujeme.
Aha.
Ale podle mě má ještě jeden soukromý účet.
Fotí si jídlo a selfíčka.
Ale celé měsíce už nic nepostovala.
Nerada vám to říkám,
ale žádný zaměstnanec netouží mít mezi příteli svého šéfa.
Chtěl jsem v tomhle směru vytvořit rovnoprávnou a svobodnou firmu.
Škoda. Mimochodem, proč jste z Greip odešla?
Prosím?
Greip je práce snů!
Každý by u nich chtěl pracovat. Tak proč?
On si nedá pokoj.
- Rodinný domek v Burjong-dongu? - Jo.
Zničil jsem mu v minulém životě dům?
Podpálil jsem ho?
To zvládneš.
Jsi v architektuře pojem.
- Zlom vaz. - I can do it.
Dobrý den, pane Kangu. Jedl jste…
Jste tak rozčílený, že nemůžete nic pozřít?
Nepříjemné.
Jde ti to skvěle.
Aha! Chcete mluvit s ředitelem Čoiem?
Ano, moment.
You can do it.
Ano, pane Kangu. To jsem já.
Ano, nechcete se nejdřív uklidnit?
Můžete mi všechno znovu vysvětlit?
Zajistit si živobytí není jen tak.
Nechybí jim nadšení,
ale nejsem si jist výsledkem.
Přidávám je na užší seznam jen díky zaslaným doporučením.
Ale jsou v branži noví a teprve se budou muset etablovat.
Proti Hwawunu podle mě neobstojí.
Dobrý den!
Jémine.
- Dobrý den. - Dejte mi to.
Náš nový soused.
Odcházíte později než obvykle.
Dělám poblíž reportáž.
Aha.
Kam jdete?
Kam bych šla? Do realitní kanceláře.
Tak pojďme. Vezmu vám to.
To nemusíte.
V pořádku.
Nemáte práci?
- To je dobré. - Moc děkuji.
To je tíha!
- Jo. - Co v tom je?
REPORTÉR KANG DAN-HO
Asi je vážně reportér.
Holčičko.
Co hledáš? Nechceš pomoct?
Hledám v trávě kruhy.
Kruhy?
Stopy po mimozemšťanech?
Jo, včera v noci něco zářilo na obloze.
Možná přistávalo UFO.
Ty věříš na mimozemšťany? Já taky, kamarádko!
Jste spíš jako teta.
Promiň, nechala jsem se unést.
Ano.
Ale na mimozemšťany věřím.
Santa je vlastně taky mimozemšťan.
Jak to?
Jestli chce Santa na Štedrý den všem doručit dárky,
musí překračovat čas a prostor, ne?
No ty jsi génius.
Budu hledat s tebou.
Nemusíte. Zvládnu to sama.
No tak.
Táta říkal, ať nemluvím s cizími lidmi.
Prosím?
- Sem. - Dobře.
Pojďte dál. Sem. Jo.
- Sem? - Ne, na ten stolek.
Moc vám děkuju.
Tys teď přišla?
Ahoj, Mi-suk.
Kohopak tu máme?
Bydlí vedle nás, nedávno se nastěhoval.
Vzal mi tu těžkou krabici.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Měl bych jít.
Jistě. Děkuju.
Tak jo.
- Děkuju! - Není zač.
Na shledanou.
Vypadá slušně.
Je prima a hezký k tomu.
Viď?
- Co dělá? - Reportéra u Čungwu Daily.
Byl by dobrá partie pro Sok-rju.
Co to povídáš?
Proč ne? Chceš si ho zabrat pro Mo-um?
Tak to není. On…
Dobrý den! Ano, Reality Hjerung.
Cože? Zvedl ji jako nic.
Ještě k tomu silák.
Reportér, a navíc silák.
Nic jsi nenašla?
Co?
- Nechceš kousnout? - Ne.
Proč ne? Dej si. Podělíme se.
Ne.
Fajn.
Dáš si čokoládu?
Tak jo.
Ne.
Tumáš.
Táta říkal, že si nemám brát jídlo od cizích lidí.
Nemusíš se mnou nikam chodit. Jen si vem.
Proč to děláte? Chcete mě nalákat?
Co máte za lubem?
Moc koukáš na telku!
Chcete mě unést?
A taky na filmy.
Zavolám policii.
Ne!
Nejsem cizí člověk.
Pracuji v podobné oblasti jako policie.
To další nouzové číslo.
Ne hasiči, ale sanitka.
Jste záchranářka?
No teda…
Pojďme na oběd.
Jen jdi. Já mám práci.
Vykašli se na ni a pojď jíst!
Proč se vztekáš?
Víš, že nás honí termín.
Vykašli se na to. Co komu záleží na nějakém Greipu?
- Nepracujte s těmi šmejdy! - Co to do tebe vjelo?
Už se rozhodli.
Greip svěří stavbu nové budovy studiu Hwawun.
Co to povídáš?
Vypínala jsem monitor
a slyšela jsem, jak se domlouvají. Neukončili hovor.
Mají málo času a chtějí, aby Hwawun začal hned.
Ateliér In je v užším výběru, ale nevyjde to,
protože firmě chybí zkušenosti a renomé.
Prý jste v kontrolní skupině.
Ví o tom Mjong-u?
Ne, ještě ne.
Neříkej mu to.
- Dělej, jako že o ničem nevíš. - Proč?
Ty na tom budeš dál dělat?
Víš, že si vyberou Hwawun.
Dozvěděl jsem se to neoficiální cestou.
Budu jednat oficiálně.
Aha.
Prostě to odflákni a odevzdej to.
V Koreji jste pojem.
Co o tom Greip ví?
Odfláknout to?
To neudělám.
Mezi zadáními zásadně nedělám rozdíl.
Je jedno, jestli máme mizivou šanci nebo malý projekt.
Když dělám pro Ateliér In,
tak vždycky co nejlíp.
Myslíš, že v tomhle zmanipulovaném výběrovém řízení jsi důležitá figura?
Jsi globální trouba?
Sok-rju.
To bylo hnusný.
O to nejde. Jde o tu firmu!
Znám je líp než kdo jiný.
Můžeš se snažit, jak chceš,
je to ztráta času.
Nemluv o mé tvrdé práci takhle.
Co na tom, že je znáš?
Mě neznáš.
Tak u toho radši budeš dál zbytečně marnit čas
a hladovět?
Prostě mě nech.
Fajn! Padám, i když jsem v tom taky!
Nepočítej se mnou.
A nezasloužil by si pan Jun znát pravdu?
Na někoho jako já
je to tu moc omšelé.
Dobrý den.
- Dobrý den. - Jste tu prvně?
- Bydlíte ve čtvrti? - Ne, ale pracuji poblíž.
Aha.
Inventář tady nic moc, co?
Nemůžu říct, že ne.
Jestli chceme nalákat nové členy,
musíme nejdřív nakoupit nové stroje.
Říkám mu to v jednom kuse.
Ale je to k ničemu.
Majitel posilovny je stará škola.
Aha.
Jmenuje se Go Sul-gi, je bývalý boxer.
Po zranění přešel na kulturistiku.
Je udělanej, ale jméno zní žensky, co?
To ano.
Ale vyzná se v tom a má spoustu medailí.
Na svůj věk je zachovalý.
Jak jenom popsat, jak uvažuje.
Víte, jak se mu říká?
Ne.
Vasil.
Je totiž fosil!
Cvičení bere spíš přes srdíčko než přes vybavení nebo tak.
Přísahám.
Chcete se přihlásit?
- Ano. - Tudy, prosím.
Krucinál.
Dnes jsem získala úžasnou kamarádku.
Dobrá, tak mluv a jez.
Říkalas, že máš hlad, tak jsem ti to zanesla osobně.
Skoro jsem na hlad zapomněla.
Co je to za kamarádku?
Je to dobré.
To vajíčko se rozplývá na jazyku.
Ještě je horké.
Byla jsi bleskurychlá. Dobrá práce!
Že jo?
Kamarádku jako já abys pohledala.
S jakou úžasnou kamarádkou ses seznámila?
Cože? Šestiletá?
Jo, ale mentálně je starší než ty.
Co říkala, mělo hloubku.
Spratku jeden!
Myslím to vážně.
Byla takhle prťavá!
Hledala v trávě kruhy po UFO.
Miniverze Džung Mo-um.
Jako malá jsi pořád hledala E.T., pamatuješ?
Jo, to jsem dělala.
Každopádně byla moc chytrá a hezká.
Jak se jmenuje?
Neptala jsem se.
Určitě bydlí tady?
Nevím.
Měla jsem se jí zeptat!
Málem jsem kvůli nějaký holce přišla o kamarádku.
Hej, Mo-um?
Neměla jsi tu plakáty Iron Mana, Spider-Mana a dalších?
A najednou severní pól?
To je jižní pól.
Zajímá mě teď nejvíc.
Nevěřím, že je tvá láska tak proměnlivá.
Od mužů k jižnímu pólu.
Přišlo mi to produktivnější.
To nepopírám.
Když už jsme po jídle, co takhle procházka?
- Zavolej i Sung-hjoovi. - Ne! Ani omylem!
Jestli mu zavoláš, odcházím.
Zase jste se pohádali?
Je škoda, že té budově chybí fasáda. Jak to mám říct?
Jako by postrádala impakt.
Impakt?
Co zakomponovat hranol, který by lámal a pohlcoval světlo
a vytvářel různé barvy?
Jako harmonie tisíců barev, které se stále proměňují v něco nového!
Můžeme přenést archiv Greip do fyzického prostoru.
Jo, ty to ale umíš podat.
To je ono. Už to máme.
Máme Greip v kapse!
- Počkej. - Neupínej se na to tolik.
Proč ne? Je to Greip.
Jsem nadšený
už jen při myšlence na to, že jsme dostali příležitost.
Připadá mi to jako odměna za všechnu naši dřinu.
A navíc, mám v tebe důvěru.
Čoi Sung-hjoova architektura je inspirativní.
Dokud jsi se mnou,
nemám z týmu studia Hwawun žádné obavy.
Doladíme poslední detaily?
- Mjong-u. - Jo?
Jdi o 30 centimetrů dál. Zkazíš si oči.
Někdy zníš jako můj táta.
Tati!
Dobrý den.
Zase vy.
Zase záchranářka.
Lízátko s příchutí durianu.
Zase stejné chutě?
Zdá se.
Ano.
Myslím, že jsem ho zase držela dřív. Ruce pryč.
Minule jsem vám dal přednost.
- Teď mi ho nechte. - Prosím?
Je vám jasné, jak je ta příchuť vzácná?
Mají je tu kvůli mně. A proč?
- Protože je kupuju jen já! - Bývávalo.
Odteď je budu kupovat taky.
Musíte mít vždycky poslední slovo?
Klidně taky něco řekněte.
To je absurdní.
Budete platit?
Jo.
Čím víc, tím líp.
Můžeme sladkou chuť vychutnat z vícero perspektiv.
Jo, dnes si vychutnávám novou příchuť. Frustraci.
- Chcete svézt? - Ne.
- Jen běžte. - Když dovolíte.
Co? Nemá stejné auto jako Bahňák?
A není to jedno? Řeší děsný kraviny.
Kdy to vybalování skončí?
Pořád ho mám?
BŘEZEN 2007 SOUL MISTROVSTVÍ REPUBLIKY V PLAVÁNÍ
GRANÁTOVNÍK
Teď mě Sok-rju otravuje skrz stromy.
Našel jsem dávnou fotku.
Já věděl, že jste mi povědomí.
Sung-hjo, je čas. Pojďme.
Jo.
GRANÁTOVNÍK
Sok-rju přijde do hotelu?
Ne, dnes nepřijde.
Jak to? Vždyť je tady.
Zdravím.
Děje se to zase?
Když jsou lidi nervózní, mají asi podrážděný močák. Musím zas.
- Tak běž. - Jo.
- Proč jsi dnes přišla? - Vadí ti to?
Říkalas, že nepřijdeš.
Nechtěla jsem, aby tě pomlouvali kvůli špatné angličtině.
Jestli se to zvrtne, pošlu je někam.
To umíš moc dobře.
Mám se na tobě pocvičit?
Sok-rju?
Jsi to ty. Páni. Ahoj.
To už je dávno.
Těší mě.
- Nápodobně. - Já jsem Chris.
Sung-hjo.
Chris se k nám připojí jakožto hlavní produktový návrhář Greip.
Bude mít rozhodující slovo a do tohoto projektu
promítne postřehy z naší organizace i z vnějšku.
Jen tak dál. To zní skvěle.
Nevěděl jsem, že na mých ramenou spočívá
tíha takové zodpovědnosti.
I když jsem tu pracovně,
vždycky jsem chtěl Koreu navštívit osobně.
Přistěhoval jsem se do Států, když mi bylo osm.
Aha. Korejec ze zámoří.
Přesně tak.
Ale především
mi dělá velkou radost
vidět zas Sok-rju.
Sok-rju?
Vy dva se znáte?
Ano.
Už jsme se pozdravili.
Byla v Greip projektová vedoucí.
Vážně?
Páni, bývalí kolegové se náhodou potkali za oceánem?
Možná je to osud.
Že?
Zničehonic se tehdy rozhodla vrátit do Koreje.
Moc mě to mrzelo.
Po jejím odchodu to byla otrava.
Promiňte, vy jste ta Sok-rju, o níž jsem tolik slyšela?
Myslela jsem, že je to shoda jmen.
Nedivím se, že s vámi šlo vše jako na drátkách.
Jo, přesně. Vždycky nadšená a plně oddaná práci.
Vždycky vše dotáhla do konce.
Provedli jsme pilotní studii,
ale výsledky nesplnily naše očekávání.
Doufal jsem v oživení směnného kurzu,
ale k velkému zlepšení nedošlo.
Ne, takový výsledek jsme nezamýšleli.
Co si před příštím brífinkem znovu sednout
a zjistit, kde jsme udělali chybu?
Znovu? Už jsme to zkoušeli tolikrát, a nikdy to nevyšlo.
Susan má pravdu.
Tlačí nás čas, možná bude lepší to vzdát.
Vím, že to není lehké,
ale nezkusíme to ještě?
I tak…
Dobře. Pustíme se do toho.
Ale Peter se Susan jsou tu noví
a potřebují čas na aklimatizaci.
Takže budeš muset ještě dost zamakat. Nevadí?
Jistěže ne.
Tak to pro dnešek zabalíme?
Fajn, balíme to.
Skvělá práce.
Díky, žes se mnou souhlasil, Chrisi.
No jasně. To musím. Jsme na jedné lodi.
Tahle kancelář je poušť,
měli bysme být jeden pro druhého jako džin.
Džin?
Jo. Když jsi skleslá
a něco ti nejde,
můžeš takhle pohladit lampu.
Chceš si něco přát?
Tak trochu.
Znamená to: „Věřím ti.“
Nechybí ti nadšení a máš velký smysl pro zodpovědnost.
Naše kapitánka.
- Bum! - Bum!
- Jdi to toho! - Díky.
A Sok-rju…
Udělala jsem to, jak jste mi radil, a bylo to!
Že jo? Já poprosil „velice schopnou Sok-rju“ o pomoc,
a ona za mě všechno udělala.
- Jo. - Jak jste to zjistil?
Metodou pokus omyl.
Zjistil jsem, že když ji pochválíte, zobe vám z ruky.
Zvlášť když jí řeknete: „Věřím ti.“
Kouzelná slůvka?
To si fakt myslí, že dokáže všechno?
Ať si to zkouší,
jednoho dne narazí na strop.
Jo.
Myslíte, že trpí citovou deprivací?
Možná proto tak zoufale touží po chvále a uznání,
jako děcko.
To je možné.
Mimochodem, slyšeli jste to?
Proč si před třemi lety vzala služební volno?
To bylo fakt něco, co se jí stalo.
Chudinka.
Ale teď už to definitivně skončilo.
Naplánujme si víkend,
protože naše krásná AI za nás všechno udělá.
Co tohle?
Co zajít do korejské čtvrti?
- Dobře? - Jo.
- Výborně. - Super.
- Uvidíme se. - Zatím.
Jak je, kluci?
„Světlo dodávající opakujícím se barvám stovky a stovky…“
Promiňte.
Nehýbejte se. Utřu to.
Smekla se mi ruka.
Sok-rju, jsi v pořádku?
- V pořádku? - Promiň.
Musím na toaletu.
Nedáme si na chvíli pauzu?
Jistě.
Jak dlouho tu musím tvrdnout?
Tohle mělo být setkání pro forma,
ale byli skvěle připravení.
To je smůla, protože jen ztrácejí čas.
Ale i mně se jejich návrh líbil víc.
Podle mě je škoda, že jsme se rozhodli pro Hwawun.
Skvělý návrh nerovná se skvělé výsledky.
Navíc je to teprve start-up.
To je centrála. Moment.
- Dobře. - Tady Jennifer.
Hej, Sok-rju.
Jsi v pořádku?
Tebe bych tu tedy nečekal.
Viď? Ani já ne.
No, zdá se, že se ti daří. Co děláš?
Zajímalo mě, jestli o tom vědí i ostatní.
Před třemi lety?
Ráda bych, abys to nevytahoval.
Promiň, jestli jsem tě urazil. Jen mám o tebe starost.
Už vím,
že Greip se rozhodl pro Hwawun.
- Cože? - Neboj.
Kvůli kolegům, kteří dělali,
co mohli, budu předstírat, že nic nevím.
Takže se taky chovej slušně.
Myslím, že je to nedorozumění.
Stačí.
Víš, že jsem tenkrát slyšela, jak se bavíte.
Jo.
Ale to, že mě mrzí, žes nás opustila, je pravda.
Byla jsi v Greip můj džin.
Docela chytrý a pohodlný program.
A snadno manipulovatelný.
Co jsem si to přál…
- Parchante! - Sung-hjo!
- Co je s vámi? - Co jste to řekl?
Vy to asi nechápete.
- Otravné. - Hele.
Myslíte, že budu dál hrát?
Férovost jsem nečekal, ale tohle je sprosťárna.
Možná jste to vy, kdo nezná své místo.
Jak může provinční firmička navrhovat novou budovu pro Greip?
A říká se, že o společnosti nejlépe vypovídají zaměstnanci.
Začínám o vás pochybovat, když jste najal takového neandertálce.
- Ty hajzle! - Hej!
Nedělej to.
Bože můj!
Jak se opovažujete použít násilí na člověka z ústředí?
Tohle vám neprojde.
- Nahlásím to! - Jen si poslužte.
- Do toho. - Hej!
Mluv se mnou, Chrisi. Je to kvůli mně.
Pane June, končím.
- Prosím? - Nemusíte mi platit.
Hej, Sok-rju!
S Ateliérem In už nemám nic společného.
Tak je do toho nezatahuj.
Fakt myslíš, že nemám lepší věci na práci než se zabývat
touhle podřadnou firmou?
Zatraceně.
Hej.
A měla bys zapracovat na své angličtině.
Pořád stojí za prd.
Když někoho o něco žádáš,
musíš říct nejdřív „prosím“.
Takže?
No?
Prosím…
Jo?
Prosím…
Prosím… Polib mi!
To…
bylo od svobodné Be Sok-rju, ne od brigádnice Ateliéru In.
A tohle je dárek bývalému kolegovi za to, jaký je parchant.
Přestaň.
Už jsem na sobě dlouho neměla podpatky.
Viděls, jak pracuju, takže víš, jak dokážu být vytrvalá.
Ty si tuhle společnost nezasloužíš.
Neopovažuj se si s Ateliérem In zahrávat.
Nebo sestavím důkazy o tom, jaks využil subdodavatele,
plagiátorství, zanedbání povinnosti a manipulaci
a pošlu to v dárkovém balení do Greipu.
Je ti to jasný?
Sok-rju!
Be Sok-rju!
Kam jdeš?
Chci být sama. Nech mě.
Musím být blázen. Proč vyrážím zrovna dnes večer na výšlap?
Co děláš?
Co tvoje nohy?
Chvíli už je necítím.
To je o moc lepší. Ježiši.
Proč sis sem vyšla v podpatcích?
Něco jako dobrovolný trest.
Věděl jsi,
že když Ježíš zemřel za hříchy ostatních na kříži, bylo mu 33?
Jako teď nám.
Teď vyrukuješ s mezinárodním měřením věku?
Nevidíš, že si nedělám srandu?
Pokračuj.
Je úžasné, že to v našem věku dokázal.
Já mám problém i se slovy, co bolí.
Jistě. I nejmenší taková poznámka zabolí.
Hele, Sung-hjo.
V Greip jsem nezapadala.
Když jsem odtamtud odešla,
vinila jsem z toho Chrise a spol.
Ale když jsem tě viděla pracovat, došlo mi,
že jsem si za to mohla sama.
Když jsem tu práci měla ráda, jako ty,
měla jsem vydržet až do konce za každou cenu.
Ne.
Evidentně ses stala obětí obtěžování na pracovišti.
To s tím, jestli máš práci ráda nebo ne, nemá co dělat.
Chci říct…
jen proto, žes dala výpověď,
neznamená, že ti chyběl zápal nebo odhodlání. Jasné?
A jako oběť by sis neměla klást nic za vinu.
Bože, měl jsem toho kreténa zabít. Kruci.
To je málo.
Pojď se mnou.
- Kam jdeš? - Pojď.
Zrovna mi tu začalo být příjemně.
Kam jdeme?
Napiš je sem.
Jména všech, co se na tobě provinili.
Cože? Co tak najednou?
Začneme s Chrisem.
Co provádíš?
CHRIS
Měl docela pěknou postavu.
TLUSTOPRD CHRIS
To mě mělo napadnout.
Taky měl bujnou kštici.
„Plešatění.“
Přestaň. Nebuď dětinský, to se ti nepodobá.
Zapomnělas už, co ti provedl?
Ten blb má superrovné zuby. Jako kluk nosil rovnátka.
„Zubní protéza.“
Napiš plesnivé nohy. A hemoroidy.
- A zarostlé nehty. - Plíseň…
Není tu tolik místa.
Měls koupit větší zámek.
Musíme připsat ještě Susan a Petera.
Budu psát menší.
- „Plíseň…“ - Hemoroidy.
- „Hemoroidy.“ - Ty nehty.
Zarostlý…
Není zarostlý nehet už moc?
Jen to všechno sepiš.
Tak dobře. „Zarostlý nehet.“
Tak jo, mizerové.
Užijte si kletbu, co k vám přichází až z Koreje.
Začalo to K-popem, pak K-dramaty, teď máte K-pověry, pitomci.
Je ti líp?
Jo, o moc líp.
To jsem rád.
Hele, Sung-hjo.
Smekám před tebou.
Neříkej mi, že se ti líbím. Nebo uvidíš.
Blázne. Tak to nemyslím!
Mluvím o té prezentaci.
Věděls, že to nedopadne, ale nevzdals to.
Bylo to úžasné.
Vážně?
Už jsem myslel.
Rozmyslela jsem se.
Najdu místo, kde poplavu až na konec.
Jen počkej. Naučím se volný styl a motýlka.
To zní dobře.
JUN MJONG-U
Neměl bys to vzít?
Ahoj, Mjong-u. Omlouvám se.
Za co?
- No… - To je…
omluva za bezesné noci v práci, které nás čekají?
Co to povídáš?
Ten projekt pro Greip nám přiklepli.
Cože?
Není to kancelářská budova, ale vlajková prodejna.
Bude se otevírat příští rok v Soulu.
Dávají nám šanci.
Počkej, vážně?
Ale jak to?
Šéfovi designového oddělení se náš návrh líbil.
Co je?
Máš tam Sok-rju? Něco jí vyřiď.
Toho pitomce Chrise z Greip vyhodili.
Krucinál!
Všichni máte padáka!
Postarám se, abyste si v téhle branži už neškrtli!
Podle mě to budete vy, kdo se octne bez práce.
Cože?
Mám ve zvyku si schůzky nahrávat.
Umožňuje mi to věnovat větší pozornost zpětné vazbě od klientů.
Ale netušil jsem, že mi to poslouží i jako důkaz pro potvrzení nařčení.
To je nelegální odposlech.
To není legální.
- Nelegální? - Jo.
Jo, máte recht. Ale…
jako ostražitost to podle mě projde.
Co je to za kecy?
Mňau!
Mám radši kočky než psy.
Taky mám rád víno a výlety.
A tenisky! Obzvlášť limitované edice!
Ale jde o to, že znám někoho, kdo to má navlas stejně.
„Château Ribello?“
Ro-hui. Ro-a.
Má dokonalý malinový a čokoládový buket. Panečku.
„Domaine Cavalerie Santren.“
Kde vzal takovou lahůdku?
Nejdřív jsem si myslel, že se jedná o shodu jmen.
Vidíte to jméno?
Tony Brown.
Viceprezident Greip.
Páni! Navzájem se sledujeme na sociální sítích.
Navíc jsme spolu v úzkém kontaktu.
No a?
Jasně.
Asi vám přijde, že o nic nejde, ale nevíte jednu věc.
V tomhle světě
víme, že máme spřízněné duše, lidi se stejným vkusem.
No, já úzkostlivě odděluju svůj soukromý a osobní život.
Tonymu jsem to ještě neřekl,
ale vy nebudete hrát fér.
Takže jsem tu nahrávku už rozeslal všem.
- Ty parchante! - Dej si bacha, parchante!
To jsi tak dlouho z Koreje, žes zapomněl na slušné vychování?
Hele, ty napomádovanej blbečku.
Jak se opovažuješ mluvit takhle se starší osobou?
Máš mi prokazovat úctu. Jasný?
Zapni si pořádně košili.
Jo? A dotáhni si uzel na kravatě.
Ty syčáku.
Ano, pane.
Tak vidíš.
Omlouvám se.
Korejsky, sakra.
Promiňte.
Co říkal? Co je?
Chris dostane padáka.
Viceprezident Greip je Mjong-uův známý.
Cože?
Taky nás chtějí na projekt.
Jaký projekt?
Vlajková prodejna Greip.
- Vážně? - Jo.
- Fakt? - Jo.
Panebože!
Hele, Sok-rju. Proč jsi sem přišla?
- Nemáš dnes psát přípravný test? - Je nanečisto.
Ty jako bys měl přijímačky.
Co ten mobil za plný počet bodů?
Vyhráls, to stačí.
A žádný parádní výsuvný mobil nepotřebuju. To je dobrý.
Kdo potřebuje super foťák?
Akorát by mi byly vidět pihy. Nevadí mi to.
No, nemůžu ti dát moc.
Vezmi si tohle.
Cože?
Proč mi ji dáváš?
Dneska je Bílý den.
Mazej a kup si za ni třeba bonbony.
Počkej…
Tys mi…
teď řekl…
ať jdu pryč?
- Hej! - Tohle taky.
Pojďme domů.
Hele!
Je z pravého zlata?
Není, co? Nebo jo?
Můžu si kousnout?
Máma s tátou sice na mítink nedorazili,
ale tahle dívka šla kvůli mě za školu, a mně něco došlo.
Od doby, co jsem Be Sok-rju poznal,
se mi nikdy nestalo, že bych ji neměl rád.
Mě trefí šlak.
Jenže nikdy neseberu odvahu jí to říct,
protože nechci zničit naše přátelství.
Takže jí to neřeknu teď, ale až po dvacítce.
Až budeme dospělí.
A pak doufám, že to Sok-rju už budu schopný říct.
Sok-rju, jsi šťastná, že se ti splnil sen jet do Států?
Jo. Vypadá to pro mě nadějně.
Ale jsem trochu osamělá.
Já už jsem dopila.
Počkej, dojdu pro další.
Mám spoustu alkoholu. Spoustu.
Celou hromadu.
- Sakra. - Jsi v pořádku?
Otravný batoh.
Máš s sebou tolik věcí. Chceš sem imigrovat?
Málem bych zapomněl.
Měl jsem ti to dát hned.
Takže…
Tvoje máma říkala, že míváš studené
ruce a nohy a že ti mám dát elektrickou dečku.
Ta je směšná. Tady je daleko tepleji než v Koreji.
Opravdu?
Tohle jsou…
sušené řasy
a tuňákové konzervy.
Ty tady mají taky. Ale stejně díky.
Tady je gočudžang. A taky tohle.
Plakáty idolů.
Teď mě bere Justin Bieber.
A ještě jedna věc.
Nebylo jen tak je sem dovézt.
Myslel jsem, že si zlámu záda.
Brečela jsi, že odjíždíš, než je vydají.
- Už vyšly! - Cože?
Ty kráso! Tolik jsem je chtěla!
Vážně, Sung-hjo! Ty jsi…
Jsi jednička.
Já věděla, že na tebe je spoleh!
Bože, jsi miláček!
PŘEDMINULÝ ČAS
PŘEDPŘÍTOMNÝ ČAS PRŮBĚHOVÝ
LÁSKA OD SOUSEDŮ
Jsi známá firma.
Proč na mě Sok-rju najednou kouká tak divně?
Měl byste si všímat, kdo se dívá.
Moc vystrkujete zadek.
Hleď si svého.
Jsi na mě naštvaný?
Tobě to sluší.
Už ses přes něj přenesla?
Ne.
Pořád ho miluju.
Vstávej!
- Říkám vstávej! - Přestaň!
Myslíš, že jsem tvoje hračka?
Říkal jsem ti to.
Už nejsme děti.
Překlad titulků: Vixo