Du trenger virkelig en manikyr.
Men fortsatt nydelig.
Så Allura dekker Mansfield-vitneforklaringen.
Jeg dekker Patels høring om foreldrerett,
og Liberty, så du på Dinas mottilbud i Kaplan-saken?
Ms. Ronson, vil du delta i dag?
Beklager. Jeg var…
Jeg tenkte bare på hvor galt det er å…
…la Dina være alene i en slik tid.
Jeg snakket med henne i går kveld, det var det hun sa hun ville, så…
Ja, hun sa det samme til meg også.
Og jeg forstår det. Det gjør jeg.
Det var sånn jeg følte det også.
Mistet du mannen din gjennom 40 år
og jeg sov gjennom det?
Jeg sier ikke at skilsmissen min er som det hun går gjennom,
men det er fortsatt et tap.
Vent litt. Snakket begge dere med henne i går kveld?
Jeg prøvde å ringe, og hushjelpen svarte og sa hun var indisponert.
Hun satte sikkert pris på at du ringte.
-Ikke gå dit, Lib. -Hvor?
Til ditt forferdelige, veldig slemme, usikre sted.
Det går bra.
Ok.
Jeg føler vel at jeg aldri blir en del av
dette amerikanske søsterskapet dere har.
Du kan ikke mene alvor.
Det er sant.
Uansett hvor lenge jeg bor her, har jeg alltid følt meg som en utenforstående.
Selv med dere.
Du kødder med meg.
Ok.
Virkelig?
Så forklar meg hvorfor du avtalte skilsmissemekling
akkurat den dagen du visste at jeg måtte sitte fast i den andre meklingen?
Hva om Chase hadde vunnet og gått hjem med halve firmaet? Firmaet vårt.
Jeg hadde rett til å være der.
Jeg sa jo at det var Carr.
Hun nektet å avtale en ny tid.
Og du vet at vi vil ha deg der.
Du er ikke bare en partner. Du er søsteren vår.
Det føles bare som…
Noen ganger er de som skal elske deg mest
de som får deg til å føle deg utenfor.
Dina snakker ikke med deg
på grunn av noe personlig,
så slutt, ok? Hun er glad i deg.
Og dette handler ikke om hva vi tror hun trenger.
Det handler om hva hun ba om.
Og jeg synes vi skylder henne å respektere det, hva?
Nyhetene sprer seg fort når du har en flåte av flyvende aper.
Er det ikke Mary Poppins' onde tvilling.
Hvor er paraplyen din? Fortsatt i ræva di?
Hva gjør du her?
Lot noen porten stå åpen i husvogn-plassen?
Morsomt. Og du?
Kunne ikke motstå sjansen til å late som om du var snill?
Øver du på det hvilende kjerringansiktet i speilet,
eller er det ditt eneste gudgitte talent?
Stakkars. Helt siden vi nektet å la deg bli med i firmaet,
har du sniffet rundt som en tispe med løpetid.
Og nå smisker du for Dina, og tror at det er din vei inn.
Beklager å måtte si det, men vi har siste ord, ikke Dina,
så spar energien til noe mer realistisk,
som å humpe på noen andres bein.
Dina var mentoren min lenge før du emigrerte hit
med Downton Abbey-aksenten din
og begynte å skaffe gode juridiske jobber fra dyktige amerikanere.
Jeg ble rekruttert. Du ble avvist.
-Ikke la det kvele deg. -Kyss meg i ræva.
-Hallo. -God ettermiddag, Isabella.
Det er Esperanza.
Mrs. Standish ønsker ikke å bli forstyrret.
Det går bra. Jeg skal bare levere noe.
Det er kjøttpudding. Hjemmebakt, selvsagt. Min mors oppskrift.
-Praktisk talt medisinsk. -Jeg har fått nok, og du har rett.
Smaker som noe du serverer på et sykehus.
Jeg, derimot, tok med deilig bakt ziti,
tilberedt av Richard Irving på The Ivy.
Jeg gir henne dem.
Det går bra. Jeg setter den på kjøkkenet.
Takk, søta.
Jeg beklager hennes mangel på manerer, Esmeralda.
-Esperanza. -Samme det.
Unnskyld meg…
Dina, tilgi meg. Jeg kunne ikke holde meg unna.
Jeg skjønner, vi klemmer.
Greit, kom med det. Unnskyld meg.
Takk.
Jeg tok med min mors berømte kjøttpudding.
Hjemmelaget, så klart.
Jeg ville bare sjekke at du spiste.
Og jeg synes ikke du burde være alene nå.
Sorg er en tung byrde selv for en som er så sterk som deg.
Derfor tok jeg med ziti fra The Ivy.
Ingenting sier trøst som outsourcing.
Doug lærte meg å lage en perfekt omelett.
Takk for gryterettene deres.
Men jeg skal spise dette.
Det er det jeg vil ha.
Men det er ikke sunt å stenge alle ute.
Doug ville ikke ønsket at du var alene.
Jeg er ikke alene. Jeg er sammen med ham.
Han er ovenpå.
-Ovenpå? -Fortsatt?
Dere kan gjerne komme opp hvis dere vil se ham.
Kom igjen, cwnnwn.
Hva faen?
-Unnskyld meg. Bare et øyeblikk. -Bare et øyeblikk.
Kom inn, han biter ikke.
Nei, selvsagt ikke, for han er…
-Du vet… -Død.
I fred.
Jøss.
Du vet hvor glad jeg er i deg, ikke sant, Dina?
Og at jeg er den pragmatiske.
Av oss alle har jeg alltid vært den pragmatiske datteren.
Du sier alltid det, ikke sant?
Ikke belær meg, Liberty. Ikke nå.
Selvsagt ikke.
Dette…
Dette er ikke sunt, å fortsatt ha ham her.
Det er ikke normalt. Det vet du vel?
Kjære, jeg er bekymret.
La meg ta noen telefoner,
så hjelper jeg med interneringen,
så du kan begynne helbredelsesprosessen.
Doug var skotsk-irsk.
Det er dette de gjør.
De har gjort det i hundrevis av år.
Det kalles en vake.
Han har ikke vært her en uke. Det har bare vært en dag.
Og han råtner ikke.
Og jeg er ikke i fare for å bli gal.
Herregud…
Jeg skjønner det virkelig.
Minner meg om pusen min.
Pusekatten min, som døde da jeg var fem.
Mrs. Pussy.
Hun hadde katte-AIDS.
Unnskyld meg. Men du sammenligner ikke tapet av katten din
med mannen hennes i 40 år.
Et barns sorg kan være like dyp!
Pusen min var hele min verden.
Og da pusen min døde,
holdt jeg henne i senga i dagevis,
klappet henne og
snakket med henne.
Selvfølgelig ble moren min så sint.
"Slutt å leke med pusen din, Carr!"
Hun kjeftet.
Men jeg nektet å gjøre det.
Selv da pusen min begynte å lukte skikkelig ille
og ble skikkelig steinhard,
ble jeg bare låst inne på rommet
og sørget privat
fordi jeg ikke kunne gi slipp på pusen min.
Kan du slutte å si det?
Dra til helvete.
Faen ta deg også.
Takk, Carr, for at du forstår.
Selvsagt.
-Doug brukte ikke kattedo. -Nei, det gjorde han ikke.
Han gikk på toalettet. Ja.
Og han hostet ikke opp hårballer på puten.
Men han var min beste venn
i hele verden,
og vi bygget et liv sammen.
Jeg skjønner det.
Og jeg lover at du skal komme deg gjennom dette.
Det var tøft for meg også,
men til slutt lærte jeg å berolige meg selv
uten å røre pusen min.
Ok, det er… Greit.
Jeg skal la deg sørge på din egen måte.
Men lov meg, Dina, at du ringer et begravelsesbyrå
og ordner opp.
-Ellers kan jeg hjelpe… -Jeg tar meg av det.
-Ikke vær redd. -Ok.
I så fall bør vi la deg være alene og sørge privat.
Jeg vil gjerne bli.
Noen ganger er det eneste man kan gjøre
i nærvær av de døde å sitte i stillhet.
Det er noe hellig ved det,
som om du er stille nok,
kan du fortsatt føle dem.
Kan jeg bare sitte her med deg en liten stund?
Det vil jeg gjerne, Carr. Takk.
Greit. Ja, jeg skal---
La dere være i fred.
Og bare… Hvis du trenger meg, sitter jeg i bilen min.
Ingen trenger deg.
Jeg skal prøve å skrubbe ordene dine
fra hjernen min.
Alkoholfri Paloma.
Kan jeg ikke tømme i litt tequila, Allura?
Takk, Mike. Niks.
Holder det stilig og edruelig i kveld.
Takk.
-Er denne stolen opptatt? -Holdt av til deg.
Jeg tenkte du ville se meg snart.
Hvorfor det?
Fordi jeg har savnet deg.
Jeg tror du savnet meg også.
Drinker. Oss.
Som i gamle dager da vi datet.
Jeg ba deg hit av en grunn, Chase, og den er ikke nostalgisk.
Jeg har skilsmissepapirene våre.
Jeg hørte om Doug.
Jeg er lei for det.
Hvordan går det med Dina?
Hun er Dina.
Hun vil være alene, og jeg skjønner det.
Overrasket over at du ville gjøre dette personlig.
La oss bare si at Dougs død har gitt meg et nytt perspektiv.
Jeg har sett konsekvensene av alle de vonde skilsmissene.
Og det er sinne, og nag og anger som folk bærer med seg i graven.
Vi burde ikke bli sånn.
Så jeg har to ting som jeg tror vil hjelpe oss med det.
Én,
mye papirarbeid.
Alt vi ble enige om, bokstavelig.
Trettiseks timer med arbeid fra de beste advokatene i landet.
Flott.
Hva er det andre?
Chase Munroe.
Jeg tilgir deg.
Mike, jeg tar tequilashotten.
Vi lo alle da han dro.
Hvorfor kunne det ikke være sånn hele tiden når vi var sammen?
Fordi noen fordeler er reservert bare for venner.
Ja, men kan vi ikke få alt?
Ingen har alt.
-Og jeg har sett mange ekteskap. -Nei. Elendige ekteskap.
Du er partisk, jeg har fortsatt håp.
Du vet du har en avhengighet, ikke sant?
Kjærlighet, sex, intimitet.
Hør her, jeg…
Jeg vil gjøre det godt igjen. Men…
Jeg aner ikke hvor jeg skal begynne.
Du må gjøre det niende trinnet.
Det er det narkomane gjør i rekonvalesens.
Gjør opp, innrøm, be om tilgivelse.
Men du har allerede tilgitt meg.
Ikke bare meg, men alle.
Alle kvinnene du lå med.
Det er umulig.
Jeg har jo ikke en liste.
Jeg har det.
Kom igjen. Emerald er veldig god i jobben sin.
Ikke tale om.
-Hola, Esperanza. -Beklager,
men Ms. Standish tar ikke imot besøkende fra den planeten.
Jeg tror ikke det.
På dette følsomme tidspunktet foretrekker hun å være omgitt av sine nærmeste venner.
Takk for blomstene.
Så nydelig!
Ingenting sier "jeg bryr meg" som to minutter på en blomsterhandler-app.
Men takk for at du kom innom,
og vær så snill, skift frisyre.
Hvordan sover du om natten, Carr?
Veldig bra, faktisk.
Virkelig?
Støtter opp om Dinas galskap med all fittepraten din.
Ekkelt!
Mens mannen hennes blir til kompost rett foran øynene hennes.
Dina trenger noen hun kan stole på til å håndtere ting
som, synd, men sant, er meg,
ikke en annenrangs Diana-wannabe i overgangsalderen.
Jeg får fortsatt mensen forresten, jeg vet det svir.
Ja. Bra for deg.
Ok, applaus. Du vinner.
Gleder meg til å se deg blø i hjel alene.
For i Grant, Ronson, Greene og Associates
bryr vi oss fortsatt om hverandre,
og derfor får du aldri plass ved bordet vårt.
Tiden vil vise det, ikke sant?
Kan til og med være plassen din.
Faen ta deg.
Det skulle du ønske.
Hei, Skjørbein.
Jeg glemte det.
Hun mottar i morgen mellom klokken fire og sju
for en liten samling jeg har ordnet.
Ikke noe fancy,
bare for de utenforstående som vil vise sin respekt.
Carr, kjære, hvem er det?
Ingen.
Bare en gamling i en kappe.
Jeg er ikke flink til å snakke om sånt, følelser.
Men jeg mener det fra innerst i hjertet mitt når jeg sier…
Jeg beklager at jeg hadde sex med tvillingsøsteren din.
Og at jeg brukte navnet hennes på deg.
Knullet du Janet?
-Dere er tvillinger. Eneggede. -Din drittsekk!
-Du ligner henne… -Kom deg ut.
Julia…
Jeg ville si unnskyld…
Da jeg ba deg putte lillefingeren i hullet mitt.
Eller var det vennen din, Rachel?
Jævla drittsekk!
Emily…
Vi kan likevel få en lykkelig slutt.
Å, vil du ha en lykkelig slutt?
Nei, jeg mente det ikke sånn.
Jeg fingret tanten din på bursdagsfesten din.
-Unnskyld. -Du gjorde hva?
Victoria. Francesca.
Hei, Shay, det er meg, Chase.
Jeg lurte bare på om du er ledig senere.
Faen ta deg, drittsekk!
-Kom igjen, Amanda! -Dra til helvete, Chase!
-Vi kan være venner. -Nei!
Det gikk ikke så bra som jeg planla.
Huff.
Kom tilbake! Ta de billige blomstene dine!
Faen ta deg, din jævel!
Faen!
Hei, jøss. Faen.
Dette blir nok bra.
Ja, jeg husket at din
-favorittfarge er hvit… -Hvit er ikke en farge. Det er en nyanse.
Greit. La oss gjøre det.
Så…
-Ja. -Herregud!
Dette er veldig bra. Hvem visste at mannen kunne lage mat?
Jeg ansatte noen.
Hør her, jeg…
Jeg fikk deg til å føle deg brukt.
Og min egen skam over oss…
Den såret deg.
Du såret meg ikke, Chase.
Det vi hadde, var en transaksjon.
Det du var, var…
En vekker.
En påminnelse om at livet ikke er rettferdig,
og Gud har favoritter.
Og… Ja.
Det suger, men det er ikke din feil.
Du.
Jeg tilgir deg.
Skål.
Takk.
Jeg er nesten ferdig med listen.
Jeg har bare én igjen.
Vil du ha en kjeks?
Nei. Ingen agenda. Jeg tenkte bare at du burde vite det.
Ok, kanskje… Kanskje jeg har en liten agenda.
-Jeg trenger din hjelp med den siste. -Milan?
Hun ba meg ikke kontakte henne.
Hun vil ikke ha meg i hennes liv eller barnets.
Så du vil at jeg skal snakke med henne?
Jeg vet det er mye å be om.
Visste bare ikke hvem andre å spørre.
Jeg gjør det på én betingelse.
-Hva som helst. -Den andre agendaen i hodet?
Få den ut. Nå.
Jeg tar deg ikke tilbake.
Ok.
Jeg sier ikke at jeg tror noe kommer til å skje.
Men ingenting er skrevet i stein.
Livet, alt. Det forandrer seg alltid hele tiden.
Så veldig buddhistisk.
Men seriøst, du gjør denne jobben for deg selv.
Vi får se…
Nei, vi får ikke se.
Hallo, frue. Vil du ha foie gras?
-Takk. -Bare hyggelig.
Champagne?
Men hun kommer. Spørsmålet er bare
om jeg får henne til å komme eller ikke.
Emerald.
Hei. Tusen takk for at du kom.
Er det slik de gjør likvaker nå?
Jeg trodde det skulle være maks ti personer.
Sitte og dele gamle minner og spise kaffebrød.
Parkeringsvakten tok nøklene mine.
Jeg så en butler ta jakker.
Noen ga meg denne fancy snacksen.
Det er en trøffelfylt foie gras-mousse på brioche-toast.
En spesialitet i Spago, som tilfeldigvis var favorittrestauranten deres.
Jøss!
Jeg må si det.
Du gjorde det bra!
Jeg vet Dina setter pris på det.
Hvor er hun? Jeg vil vise min respekt.
Hun er… ovenpå.
Hun kommer ikke ned.
La meg ta meg av det. Hun trenger bare litt lokking.
Hun burde ikke være alene nå.
Det er bare det. Hun er ikke det.
Selvsagt vil Dougs minne
leve med henne for alltid.
Nei.
Hun er fortsatt sammen med det jævla liket.
-Hva? -Ja.
Hun nekter å forlate det.
Ham.
Hun lar dem ikke ta det. Ham.
Det er som en jævlig helg i Weekend at Bernie's-situasjon.
Jeg vet at du lyver.
Skulle ønske det.
Du prøver å si…
Prøver du å si at denne kvinnen har sittet ovenpå med et lik i tre dager?
Oppfører hun seg som om Doug har tatt en lang lur?
Ja, riktig.
Det er sprøtt.
Og jeg føler at jeg rotet det til.
Folk begynner å snakke.
Nei, du var flink.
Helt ned til den fine gåseleveren.
Hvis hun velger å bunkre der oppe med Doug
i stedet for å komme ned hit og treffe gjestene, er ikke det din feil.
Greit? Ikke din feil.
Emerald.
Takk for at du sa at jeg gjorde en god jobb.
Jeg hører ikke det ofte.
Og… absolutt ikke fra dere.
Det betyr mye.
Av og til er det enslige mødre
som må rulle opp ermene og ta seg av rotet.
Nei, ikke legg det der.
Hei, Dina.
Hvordan går det?
Jeg så nettopp på disse bildene av Japan-turene våre.
Herregud, han elsket den dumme kimonoen…
Dina, vi må snakke sammen.
Kom inn.
Vekk fra den avdøde.
Er det greit?
Ja.
Dina, du har en gjeng med levende folk
som venter nede for å trøste deg.
Og du ba oss gi deg tid, og vi har respektert det.
Det har gått tre dager. I morgen blir det fire.
Det er over.
Vi må ordne det. Har du…
Nei, det har jeg ikke.
-Greit. Vil du at jeg skal… -Nei.
Jeg vil at du skal forlate meg så jeg kan gå tilbake til soverommet vårt
og sørge i fred.
Greit. Jeg føler meg ikke komfortabel med det
før jeg vet hva planene dine er.
Jeg har ingen planer.
Greit?
Jeg har faktisk en plan.
Jeg skal være ved siden av mannen min til jeg er klar til å ta farvel.
Vent litt.
Vent litt, Dina.
Jeg tror ikke du tenker klart.
Greit? Kanskje jeg kan ringe en lege.
Få ham til å skrive ut noe som kan hjelpe deg med å få kontroll…
Faen heller!
Jeg har brukt hele livet på å ha kontroll.
Jeg har mistet mitt livs kjærlighet.
Jeg tror dette er den eneste gangen
jeg har fortjent retten til å være ute av kontroll!
Doug var alt for meg.
Alt.
Han fikk meg til å tro på meg selv, på oss.
Hyllende… trøstende…
utfordrende… kjempende …leende.
Og nå er han bare
borte.
Ja. Bare sånn.
Akkurat som en… bok som har blitt
revet ut av hånden din før du vet slutten på historien.
-Jeg vet hvor vanskelig dette er… -Nei, du får ikke stå der
og si hvor vanskelig det er.
Du får ikke si at det er på tide.
Jeg bestemmer når tiden er inne, ikke du, ikke noen andre.
Kom hit.
Det går bra. Slipp det ut.
Jeg har deg.
Det ordner seg.
Herregud…
Nei…
Ja, greit, hei.
Hei, unnskyld meg. Så lei for det.
Hei. Hva faen?
Hvis jeg hadde ønsket musikk, ville jeg ha hyret Adele.
Det handler ikke om hva du vil.
Han får avskjeden han fortjener.
Og hvor sender du ham? Til helvete?
Mine damer og herrer, til ære for Doug Moore,
halvt skotte, helt legende.
Jeg syntes det var riktig
å gi ham et ordentlig farvel.
Takk. Takk.
Kjære Gud, mannen ville ikke engang bruke Burberry fordi han ikke tålte ruter.
Nå er han faen meg Braveheart?
Akkurat da du trodde vibbene ikke kunne bli mer pinlige,
dukker du opp med tre skrikende blæresekker.
Bra jobbet.
Du ser plutselig litt forstoppet ut.
Dina har litt Metamucil på kjøkkenet.
Kan du ikke ta deg en klype?
Funker det for råtne fitter?
Du ville visst det.
Hold kjeft, vær så snill. Tusen takk.
Hallo?
Det vil ikke fungere. Det du gjør.
Dra på lamaze-timen?
Du vil ha denne babyen og oppdra den alene,
være denne uavhengige, enslige moren og ikke skylde Chase noe.
Det er faen meg beundringsverdig. Men det blir aldri slik.
Og hvordan vet du det?
Jeg har sett dette 100 ganger…
Første steg: Han vil saksøke deg for foreldreretten.
Trinn to, tre, fire, fem til hundre,
du vil bli dratt inn i denne stygge juridiske kampen
i det som skal være ditt livs beste øyeblikk.
Han vil bruke mer penger enn deg, flere advokater, og til slutt
vil du bare dele et barn
med den du hater mest i denne verden.
Men jeg har en løsning.
Og hva er det?
Finn ut av det nå. Før babyen kommer.
Fikk han deg til å gjøre dette?
Jeg ville ikke ringt hvis jeg ikke trodde det var det rette å gjøre.
Greit.
Men jeg gjør det bare hvis du skal være til stede som min juridiske rådgiver.
-Kontoret mitt. Klokka seks i kveld. -Greit.
Men han bør oppføre seg bra.
Kjerringa er sliten.
Greit. Beste oppførsel.
Greit. Så du vil snakke.
Takk for at du kom, Milan.
Beklager.
Jeg vil hjelpe på alle mulige måter.
Ja, jeg visste du ville si det.
Jeg vil ikke ha din hjelp.
Jeg vil faktisk ikke involvere deg.
Vi kan fortsatt være venner.
-Venner? -Ja, venner.
Det er en baby. Dette er spennende. Det skal være gøy.
Du er virkelig en idiot, er du ikke?
Synes du dette er gøy?
Faen! Hva feiler det deg?
Rart du ikke tok den. Jobber ikke du med baller?
Jeg er quarterback. Jeg kaster ballen.
Kaster quarterbacker? Jeg kaster hender på deg.
Jøsses. Hjelp, Allura.
-Jøss, ok! -Jeg hater deg.
-Ta en pause. Nullstill. -Hva feiler det deg?
-Det er ikke bra for babyen.
Er det ikke bra for babyen,
er det slik du vil ha i pose og sekk, ikke sant?
Jeg var den jævla leken for deg som du hadde på hylla!
-Faen ta dette! -Lag litt jævla…
-Chase. -Jeg stikker.
-Faen ta deg! -Jeg kom hit for å være snill.
Jeg kom hit for å tilby deg masse penger,
uten forpliktelser.
Drit i det snille og drit i pengene dine.
Det er ekkelt. Det lukter sikkert skitten pikk og baller.
Den babyen er like mye min som den er din.
-Jaså? -Ja. Vi sees i retten.
-Chase, ikke… -Nei, nok fra dere begge.
Jeg rotet det til, ok?
Men du knullet mannen til sjefen din.
Gratulerer, vi er begge elendige folk.
Og jeg har mine rettigheter.
Greit? Menn er mennesker.
Det er ikke rettferdig.
Jeg elsker den babyen.
Og jeg skal saksøke for full foreldrerett.
Og gjett hvem som blir advokaten min. Carr.
Ut! Nå!
Gå!
Vil du ha et tips?
Øyne på målet, fullfør det.
Jaså?
Det er bedre.
Takk, Libby.
Neste gang jeg må rydde et rom, hopper jeg over brannalarmen
og ansetter de sekkepipespillerne.
Trodde du virkelig hun ville dukke opp
med alle disse Hollywood-idiotene for å prøve å ta selfier med denne
-Oscar for Instagram-feeden? -Kutt ut.
Ikke sant? Dere prøvde begge noe, det fungerte ikke.
Nå omgrupperer vi oss sammen. Forstått?
Ok.
Hvor er alle sammen?
Invitasjonen min sa til sju.
-Dina kastet alle ut. -Hva? Hvorfor?
Hun er lammet av sorg. Hun vil ikke komme ut av rommet sitt.
Og hun lar dem ikke ta Dougs lik.
Herregud! Faen.
Det er mer enn bare sorg.
Hva skal vi gjøre?
Kanskje jeg bør snakke med henne?
Nei, vi går alle sammen.
Hun kan ignorere én av oss, men ikke hele gjengen.
Jeg har ikke mye tillit
til lagarbeidet akkurat nå.
Kanskje du burde stå over denne.
Nok!
Greit?
Om dere bryr dere om Dina, må dere slutte å slåss om å være lærerens gullunge.
Ok, bli enige!
Forent står vi!
Hør her, hun er full.
-Hun har drukket for mye. -Hun er…
Faen heller!
Kutt ut. Begge to!
Dina er oppe og snakker med en død mann.
Ta dere sammen.
Kom igjen! Faen.
Hei, Dina, det er oss.
Er det greit om vi kommer inn?
Forlot sirkuset byen?
Ja. Alle har pakket teltene og dratt hjem.
Beklager folkemengden. Det er mer enn jeg forventet.
Jeg skjønte vel ikke hvor elsket han var.
Og musikken…
Ja, kanskje ikke min beste avgjørelse.
Hvordan går det?
Se på dette.
FLERE SEIERE FOR MOORE
Dette er meg og Doug da han vant sin første Oscar.
Herregud, vi var så unge.
Se på oss… strålende, hele livet foran oss.
Dere ser så glade ut.
Dere hadde noe så spesielt.
Ikke si hvor heldig jeg var.
Du skulle ha hørt hva folk sa der nede.
Om ekteskapet deres,
om livet deres sammen, fulle av misunnelse.
Og det handlet ikke om karrieren hans heller.
-Noe som er sjeldent i denne byen. -Ja.
Dere to er virkelig avviket.
All glitteret, prisene, alt det prangende tullet
folk jager bare for å fylle tomrommet,
dere trengte ikke noe av det.
Dere hadde den ekte greia, og man så det.
Hør, hør.
Jeg vet at dere vil hjelpe, og jeg setter pris på det.
Men ingenting dere sier kan minske smerten
eller få ham tilbake.
Elijah, det er fysikkgeniet mitt.
Han snakket om energi og kvante her om dagen.
Han sa bare at det som animerer oss, livskraften,
det som gjør oss levende, er energi, og den beveger seg og forandrer seg,
og den blir aldri ødelagt.
Ikke å være bundet av den jævla kroppens begrensninger som resten av oss.
Og det er derfor det å holde fast i ham…
Dette er… Dette er ikke ham.
Dette er ikke mannen du elsket,
mannen som lyste opp alle rom han gikk inn i.
Den energien har gått videre.
Det er på tide å slippe ham, så han kan fortsette å bevege seg,
og du også.
Behold ham ved å holde på kjærligheten, minnene, måten han endret deg.
Det er der energien hans alltid vil være…
I deg.
Det stemmer.
Jeg tenker bare…
Hva om dette var en av guttene mine, Gud forby… Hva kan noen si?
Jeg vil ikke at noen skal fortelle meg hva jeg skal føle eller hvordan jeg skal være…
Det er derfor jeg har vært imot ekteskapet.
Kanskje det er best å ikke komme for nær.
Ektemann, barn,
vi blir rævkjørt før eller senere.
Ja, men å være forsiktig bare fordi du ikke vil bli såret?
Kanskje det er det jeg gjør.
Lar Chase gå, lar mitt livs kjærlighet gå
bare fordi jeg er redd.
Nei, det er ikke det du gjør, og du vet det.
Absolutt ikke.
På den andre siden vet jeg ikke
om du får noen bedre på din alder.
Hei…
Hva?
-På grunn av dette? -Absolutt.
Jenter?
Be dem hente Doug.
Tiden er inne.
Og takk.
Vent.
Jøss.
Du.
Vi kan ikke.
Si hva du føler.
Chase, nei…
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg, jeg elsker deg, jeg elsker deg.
Jeg elsker deg.
Hei.
Hva?
Ingenting.
Jeg har laget kaffe til deg.
Jeg ble overrasket over å se deg etter alt…
Etter raserianfallet ditt på kontoret mitt?
Mitt raserianfall?
Hun kastet ting på meg.
Du oppførte deg som en fireåring.
Hun begynte!
Som sagt.
Hva fikk deg til å ombestemme deg?
Jeg vet ikke.
Menneskelige lyster.
Saksøk meg.
Og kanskje, bare kanskje, er jeg svak for en far
som forsvarer barnet sitt.
Så du mener at menn har rettigheter?
Rettigheter for menn og kvinner er ikke i konkurranse.
Alle mennesker har rett til sine grunnleggende rettigheter.
Som liv, frihet og jakten på lykke…
Skal vi prøve igjen?
Oversatt av: Fredrik Lingaas