Když jako právník zastupujete organizovaný zločin,
musíte získat určité symboly postavení.
Prostě proto, že jako právník jste symbolem klientova postavení.
Ze symbolu mého postavení bude brzy kus šrotu.
A můj klient
byl dávno mrtvý.
VRAŽDI VŠÍMAVĚ
Mluvení nech na mně.
Tak jo.
- Pojďte. - Jo.
Už jsem cítil a slyšel, kde jsme.
Byli jsme v Borisově restauraci.
Německý Rus a Draganova bývalá lepší polovička.
Společně páchali první zločiny,
prodávali první drogy
a poslali první holky pracovat na ulici.
Z prvních společně vydělaných peněz si nechali udělat pečetní prsteny.
Důvod, proč se s Draganem rozešli, byl naprosto obyčejný.
Dragan se vypařil s jeho holkou.
Borisova reakce ale nebyla tak obyčejná.
Nechal té holce useknou hlavu
a její tělo přibít Draganovi na dveře.
Na rozdíl od Dragana nebyl Boris náladový.
Ale podle mého názoru byl kvůli své rozvážnosti ještě nebezpečnější.
Vážím si toho, že jsi přijal moje pozvání.
Máte hlad? Chcete se najíst?
Ne, díky. Nesnáším ruské jídlo.
Jo, mně to vždycky připadá, jako by Číňan jedl italské jídlo
a pak se vyzvracel na talíř německých specialit.
Dávám přednost odvážné pravdě před zbabělou lží.
Ale pojďme k věci.
Kde je ten bezpáteřní pes Dragan?
Je pod zemí.
A to není lež.
Opravdu je pod zemí.
I když ne v jednom kuse.
Myslíš, že se přede mnou schovává?
Jen se vyhýbá policii.
Igor patřil k mým nejdůležitějším lidem.
A je vám jasné, že jeho smrt
musí mít následky?
To rozhodně.
A Dragan toho hluboce lituje.
Ano? Čeho přesně lituje?
Že ho zapálil, nebo že ho ubil k smrti? Co?
Vím, jak ti to musí připadat, Borisi, ale…
Dragana zradili stejně jako tebe.
V posledních týdnech
se na Draganově území prý prodávaly drogy za poloviční cenu.
- S tím nemám nic společnýho. - Možná to tak má vypadat.
Aby mezi váma vznikly potíže?
Aby ho to naštvalo?
Víš, jaký je, když se naštve.
Poslyš, Borisi.
Myslím, že to na tebe někdo hraje, aby rozpoutal válku, kterou nikdo nechce.
Ale Dragan chce toho zrádce najít,
abyste se mu mohli vy dva společně pomstít.
A jak to chce udělat, když se přede mnou schovává, právníku?
Před tebou ne.
Před policií.
Všechno, co se mnou probíráš, probíráš s ním.
Je jako jeho hlásná trouba.
Mluvím já.
Jo. Já vím, sakra.
Možná bych tě měl prostě nechat zabít.
Právníku.
Pak by Dragan musel vylézt, ne?
Nemusel. Když umřu, převezme to Saša.
Do pondělí. Máš čas do pondělí.
Pak mi toho zrádce naservíruješ s jablkem v hubě.
Pověsíme mu na koule pár granátů. Prásk, prásk, hotovo.
Jo, „prásk, prásk“.
S radostí.
Jenomže do pondělí není moc času.
- Teda čtyři dny… - Čtyři dny, právníku.
Dej pozor, ať nejsou tvoje poslední.
Vypadněte.
Tak jo.
Ty máš teda koule, víš to?
Říkal jsem ti, ať mě necháš mluvit.
KATHARINA – PŘIJMOUT
Promiň, to musím vzít.
- Ahoj, Katharino. - Björne?
- Ano. - Kde jsi?
Proč?
Ostrůvek času? První lekce? Balet.
- Ahoj! - Tati! Tati!
Nazdar!
Tati!
- Jak se máš? - Dobře.
Půjdeme tancovat?
Rychle si vezmu věci.
Super. Tak běž.
- Ahoj. - Ahoj.
Tak co?
Podívej.
Co to je?
„Vážená paní Diemelová, tímto se chceme omluvit.
Minulý týden jsme vám poslali zamítavý dopis ohledně žádosti vaší dcery.
Byla to chyba.
Emily je to nejlepší dítě na světě.
Jste ta nejlepší žena na světě
a váš manžel je nejlepší muž na světě
s nejlepší prací na světě
a my vás rádi přivítáme v naší školce,
kdykoli vám to bude vyhovovat.“
Chci vědět, jak jsi to udělal?
Děláním toho, co vždycky, a uplatňováním všímavosti.
- Všímavosti? - Ano.
Je šílený, jak moc ses změnil.
Nejdřív ostrůvky času pro Emmi a teď to, jak se k sobě chováme.
Všímavost dokáže zabíjet lidi a lámat nosy.
A zjevně i rozpouštět ledovce.
A dolů. Dobře.
- Zopakujeme to? - Ano.
A umožňuje vám užívat si chvilku se svou milovanou osobou,
i když jde všechno ostatní z kopce.
A otevřít a zavřít a otevřít a zavřít…
Nesnášel jsem trávit čas
mezi helikoptérovými a přehnaně ambiciózními rodiči.
Ale od doby, co žiju všímavěji,
se teď můžu soustředit na důležité věci.
- Což byla Emily. - Balón je kulatý. Kulatý.
Ruce v bok, plié.
A skok a zpátky.
Zdvihněte kolena. Ano. A dolů.
Haló?
Dobrý den, pane Diemele. Tady Doro z kanceláře.
Dobrý den, Doro z kanceláře.
Už pro nás nepracujete.
Správně.
Tak jsem dostala za úkol vyzvednout vaše služební auto.
Kde ho najdu?
Právě teď jezdí po městě.
Ale mám dobrou zprávu.
Za dvě hodiny si ho můžete vyzvednout v hotelu MYRS.
Ale to už nebudu v práci.
Stejně jako auto.
Tak co? Ahoj, zlatíčko.
- Jaký byl balet? - Dobrý.
- Jo? Chceš tam jít zas? - Ano.
Mami, věděla jsi, že táta už pro ně nepracuje?
- Cože? - Můžu si jít hrát?
Ano, jistě.
- Ahoj. - Ahoj.
Mám tě rád.
Já tebe taky.
- O čem to mluví? - Odešel jsem.
- Cože? - Neboj.
Finančně se teď nic nezmění.
Dostal jsem pěkné odstupné.
Takže už s těma zločincema neděláš?
Přesně. Aspoň ne s těma v advokátní kanceláři.
Takže co teď?
Práce na sebe, duševní rovnováha, víc času na Emily.
- Ano. - To ti prospěje.
A co ty? Jak to šlo?
- Videohovor? - Ano.
Možná to vyjde.
- To mám radost. - Jo.
Tak jo.
- Tak já půjdu. - Jo.
Tak čau.
Hele, Emily chtěla jít v sobotu do zoo. Chceš jít taky?
Když jsi teď svým vlastním šéfem,
můžeš si možná vzít volno?
S radostí.
Tak jo.
Čau.
Přišly výsledky DNA z toho prstu,
ale naštěstí žádné shody v naší databázi.
Proč naštěstí?
Nikdy jsme nezískali vzorek DNA od Dragana Sergowicze.
Takže pořád je možnost, že je to jeho prst.
A Sergowiczova vila je jen kousek
od místa nálezu, takže nemyslím, že přiletěl z Neuköllnu.
NEMOVITOST – D. SERGOWICZ
Ale kde je zbytek?
Asi v pekle.
Ne.
Nejspíš ještě u jezera.
Můžeme tu vilu prohledat.
Všímavost byla rozhodně fascinující.
I když mi na krk dýchali Boris a Toni,
mohl jsem se bezvýhradně těšit na ostrůvky času se svou rodinou.
ADVOKÁTNÍ KANCELÁŘ – DORO – PŘIJMOUT
Doro, klíče od auta jsou na recepci. Napsal jsem vám zprávu, ne?
Ale nechal jste v autě věci, pane Diemele.
Jo, to je pravda.
Zapomněl jsem.
Byla byste tak laskavá a nechala to na recepci?
- Díky. - Ano, ale nejsem vaše sek…
PANIKA
To byl třetí výbuch za pět dní.
První dva byly pro Dragana.
Musel jsem předpokládat, že tenhle byl pro mě, ne pro Doro.
Pokud cítíte strach a paniku,
uvědomte si okolní svět.
Najděte očima jeden bod a zaměřte se na něj.
To je vaše kotva.
Ano, dobře.
Dobře, jeden bod.
Jeden bod.
Tak jo.
Jeden bod.
Jo.
Ano?
Jo, tady Nicole.
- Ahoj. - Jsi v pořádku?
Jo, jasně.
Pojď dál.
Všiml sis že ti venku právě vybouchlo auto?
To se nedalo přeslechnout.
To je vše, co k tomu řekneš?
To auto, co vylítlo do vzduchu, už nebylo moje.
Jak to?
Dal jsem v kanceláři výpověď,
takže jsem taky ztratil právo používat služební auto.
Právně i fakticky nejsem ani majitel,
ani držitel toho auta.
Pokud mě chceš jako svědka vyslechnout, explozi jsem sice slyšel,
ale neviděl, takže o průběhu událostí nemůžu nic říct.
Björne, to byl útok na tvůj život.
Proč jsi tak klidný?
Všímavost. Neříkal jsem ti o tom?
Ne.
Ale naši lidé všímavě zjistili,
že granát použitý při výbuchu byl rumunského původu.
To zní lacině.
Jo, možná by sis měl promluvit s Draganem, jestli nenaštval nějaký Rumuny.
Tohle nepatří k mé práci právníka.
- Já myslela, žes odešel. - Zastupuju ho nezávisle.
Potřebuje ještě zastupovat?
Našli jsme jeho prst blízko vily u jezera.
Nevíš náhodou, kde je jeho zbytek?
Nepřipadá ti zvláštní, že jsme našli Draganův prst u jezera,
kde jsi byl minulý víkend s dcerou?
Ne. Ne, upřímně řečeno ne.
Je to koneckonců jeho dům.
Ale to, že si myslíš, že bych vzal Emily na schůzku s ním…
To trochu to bolí.
Dobře.
Chápu.
Pokud by tě to zajímalo, tu vilu znovu prohledáme,
takže pokud tam něco je, najdeme to.
Když najdete červený kartáček,
tak mi ho přines.
Už ho pár dní hledám.
ŠKOLKA JAKO RYBA VE VODĚ
Mimochodem, hodně štěstí.
Není třeba. Máme místo. Dalo to ale hodně práce.
Gratuluju, někdy mi musíš říct, jak jsi to udělal.
Tyhle školky jsou ten největší zločin dneška.
Měl bys to vyšetřit.
Ano, Björne, předám to zvláštní vyšetřovací jednotce.
Ale zatím budu hledat zbytek Dragana Sergowicze.
Hodně štěstí.
Björne, ahoj. Dobře, že voláš. Chtěla jsem ti zavolat kvůli sobotě.
Co kdybychom vyrazili v devět?
Budeme mít tři hodiny do Emilyina odpoledního spánku a…
Katharino.
Proto volám. Bohužel to budu muset zrušit.
Dobře.
Je mi to líto, moc jsem se na to těšil.
Ale v práci se něco stalo. Musím se o to okamžitě postarat.
Je všechno v pořádku, Björne?
Ano, je.
Jen jsem podcenil, co znamená být na volný noze.
Dobře. Dej mi vědět, kdybys něco potřeboval, jo?
- Dobře, dám. Čau. - Hezký večer.
- Tobě taky. - Zatím.
VOLÁNÍ… SAŠA
- Ahoj, Sašo. - Jo, co se děje?
Potřebuju, abys někoho našel.
„Někoho“.
Záměrně jsem použil genderově neutrální výraz, protože jsem nevěděl,
jestli ten, kdo hodil granát, byl muž, nebo žena.
Nebo nějaké z těch ostatních pohlaví.
Ahoj, lidi.
Tohle je Björn, právník.
Právník, Paula, Pepe.
- Kde je? - Tady.
Jak jste ho našli?
Ledovali sme topu tocho rumskýho chranatu.
Sledovali jsme stopu toho rumunskýho granátu.
- Jak dlouho tam je? - Asi šest hodin?
Jo.
Tak to otevři.
Je rozdíl, jestli někoho necháte v kufru na pražícím slunci
celý víkend, nebo jen na pár hodin.
Nic vám neřeknu, vy zmrdi.
Pusťte mě, vy sráči!
Rezervovali jsme konferenční místnost.
Zapojíme ho.
Cože?
Vnitřní odpor k nemorálnímu činu
často stojí v opozici k vnitřnímu podnětu.
Mohl byste být konkrétnější, jak se s tím vnitřním odporem vypořádat?
V práci se to stává často.
Pojmenujte vnitřní odpor,
který vás chce zastavit, abyste něco nedělal.
Pak pojmenujte vnitřní podnět, který vás žene k činu.
Obě věci porovnejte.
Brzy budete vědět,
které z těch dvou sil se chcete poddat.
Zkuste to.
Kabely, ne?
Ano, správně. Všechno připravte.
Vy zmrdi!
Rychle jsem si uvědomil, že vnitřní odpor chce,
abych měl špatné svědomí, a chce mi zabránit,
abych pustil elektřinu do těla naprosto cizího člověka.
Ne!
Ale měl bych ještě mnohem horší svědomí,
kdyby ten chlap ublížil mojí dceři
jen proto, že nedokážu snést pach spálené kůže.
Do prdele!
Nechtěl jsem, aby někdo střílel lidi, se kterými se scházím.
Vy malí parchanti!
Nebo aby pořád něco vybuchovalo nebo aby mojí dceři někdo vyhrožoval.
Hotovo.
Tak jo.
Moje otázky, moje tempo, jasný?
Tak jo.
Ahoj.
Jsem právník, ale to asi víš.
Budu se ptát. Rychle.
Ty bys měl rychle odpovídat.
Ne!
Správné tempo, špatná odpověď.
Tak jo.
Začneme něčím snadným.
Jak se jmenuješ?
- Cože? - Malte!
Malte? Dobře.
Dobře, Malte. Co mi můžeš říct o Tonim?
Cože? O kom?
Měl jsem po něm uklidit.
Dobře. A co přesně jsi měl uklidit?
Kamaráde, tohle je nedorozumění.
Jsem jen poskok. Poslíček. Nic nevím. Nemám…
Toni vylákal Dragana na parkoviště.
Ten s granátama měl dostat Dragana, Igora a…
toho chlápka tamhle.
Všechno se to mělo hodit na Borise.
Toni by se stal šéfem, Murat důstojníkem.
Ale pak se objevil ten zasranej autobus.
A tys měl abych ten binec „uklidit“, jo?
- Jo. - Jo.
A proč musel umřít Murat?
Sakra! Ty děvko!
Toni zjistil, že Murat chce mluvit.
Měl jsem tebe a Murata oddělat v rezervaci.
Bohužel jsi tam nebyl.
Sakra, za co to bylo?
Za to „bohužel“.
Prosím.
Jak Toni věděl, že se má Murat sejít s právníkem?
Přesně.
Jak?
Počkej!
Ta zpráva v hlasový schránce. Měl napíchlej telefon.
Od koho?
Nevím. Jak to mám vědět?
Möller, ten ošklivej polda.
Promiň, moc jsem nerozuměl. Od koho?
Möller!
Möller! Ten zasranej polda. Ten hnusák.
Dobře. Tak jo.
A co ten ruční granát v bytě paní Bregenzové?
- Koho? - Ne, počkej.
- Ty děvko! - Jo, zkusíme to jinak.
Hodil jsi ve středu do nějakýho bytu granát?
- Ano. - Ano?
Vyhodil jsi do vzduchu mý auto?
- Ano. - Proč?
Jednodušší než střílet.
Proč já?
Stojíš Tonimu v cestě. Už mu lezeš na nervy.
To říká on, ne já. To říká on, jasný?
Dobře. Žádné další otázky.
Můžete ho chvíli zabavit? Možná ho budeme potřebovat.
Jasně, šéfe.
Dobrý den, právníku.
Musíme si promluvit.
Myslím, že rád uslyšíš, že děláme velké pokroky.
To předpokládám.
Máme přece dohodu, ne?
Dobře. Jak tě mám kontaktovat, až skončíme?
Nět.
Jen osobně v mojí restauraci.
Tak jo.
Jsem tu z jiného důvodu.
Až mi přivedeš toho zrádce,
zavedeš mě ke Draganovi.
Jak si to představuješ?
Hledá ho policie.
Právníku.
To je tvoje práce si to představit.
A představit si, co se stane, jestli mě zklameš.
Promysli si to.
Tři dny.
Říkal jsem si, jestli by můj život nebyl jednodušší,
kdybych Dragana v sobotu nechal mě prostě zabít.
Překlad titulků: Marek Buchtel