Що ти тут робиш?
Не мели дурниць, Лупе.
Твоя вистава провалилася.
Ти заперечуватимеш, що вбила Мончо і Барросо?
Що повісила ці вбивства на мене, і що трахаєш цього сучого сина,
аби тримати мене у в'язниці?
-Усе не так, як здається. -Замовкни, виродку.
Чарро, переходь до справи.
НЕЩАСНИЙ ВИПАДОК 2 СТВОРЕНО ЛЕОНАРДО ПАДРОНОМ
-Впустіть мене! -Сеньйорито, цей хлопець…
Люсіє! Де твоя мама?
Я розберуся. Алексе, що сталося?
-Де твоя мама? -Її тут нема. У чому річ?
-Що сталося? -Мама в небезпеці.
Що? Що сталося?
Тато пішов за нею.
Він скривдить її. Треба, щоб поліція його зупинила.
-Де твоя мама? -Її тут нема.
Подзвони їй, будь ласка.
Що таке, доню?
Дай мені його.
-Так. -Що з твоєю мамою, Алексе?
Чому я не довірилася інтуїції?
Ти що собі думала? Що я все проковтну?
Чарро, я знаю, я облажалася, але я мати твоїх дітей.
І за нашого сина, який досі живий, треба боротися.
Не хвилюйся. У нього вже є сім'я.
Він у мене вдома зі своєю сестрою.
Сестрою?
Челіта. Дочка Чарро.
Він сказав, нічого не буде, але він озброєний і не сам.
І ще та жінка, Тамара.
-Допоможіть мамі. -Я про все подбаю.
Залишайся з Люсією.
-Так. -Спокійно. Довірся мамі.
-Так. -Усе буде добре.
ДАНІЕЛА ТЕЛЕФОНУЄ
Ваш дзвінок буде переадресовано…
Еміліано, ти мав рацію.
Улісес і Лупе зустрічаються з Чарро.
Пришли мені їх місцеперебування.
І, будь ласка, не їдь. Це небезпечно, ясно?
Трясця.
Чарро, чого ти чекаєш?
Ця жінка вкрала всі твої гроші, запроторила тебе у в'язницю, зраджувала,
і вона трахає його. Ти це їй попустиш?
Маєш рацію.
Ні, Чарріто. Брате…
-Ми можемо все виправити. -Виправити що, вилупку?
Так. У мене є друг, суддя.
Я з ним говорив.
Він зніме з тебе звинувачення, твій файл зникне,
і ти повернешся до свого життя з жінкою, з…
-З жінкою? -Так.
-Яку ти трахаєш, довбню? -Ні!
Ти заплутався. Нічого такого. Опусти пістолет, чуваче.
Опусти. Я тобі допоможу.
-Допоможеш мені? -Так, присягаюся.
-Опусти зброю. -Гаразд.
Чарро!
Що, Лупе?
Тепер ти боїшся трупів?
Якого біса? Ти мав убити Лупе, а не його.
Залиш мене самого.
Серйозно?
Алсідесе, тут повна хрінь. Швидше.
Я знала, що в тебе яйця замалі.
Ключі від машини.
-Не шукай мене. -Тамаро.
Я більше не допомагатиму.
-Чарро, залагодьмо це. -Що ти, у біса, хочеш залагодити, Лупе?
Я дав тобі життя!
Дав двох дітей! Витяг тебе з борделю!
І чим ти мені відплатила?
Трахалася з ним?
Клятим Давидом?
Запроторила мене до в'язниці?
Будь ласка. Чарро.
Я ж казав, що дістану будь-кого, хто кинув мене до тієї клятої ями.
Я лиш не очікував, що це будеш ти.
Подивися мені в очі.
Я тебе кохаю.
Повернися.
Повернися, Лупе!
Гей!
Віддай мені це, вилупку.
Хіба ти не знаєш, що нечемно підглядати за стосунками інших людей?
Ти забрала мою сім'ю.
Забрала мій дім.
Повагу Алекса!
Забрала мою свободу, сучко.
Відпусти, покидьку.
Відійди, Лупе!
Трясця!
Зачиняй!
Їдьмо!
Тримайся, друже.
Тримайся!
Дідько.
Тримайся.
Швидку до місця, яке я надішлю.
-Чарро підстрелив Улісеса. -Що?
Швидше. Не думаю, що він виживе.
Дочекайся, я з підкріпленням.
Еміліано?
Трясця!
Ну ж бо. На трасу 33, Фонсеко.
Швидше!
Швидше, бляха! Він нас дожене!
-Будь ласка. -Ти облажалася, Лупе.
Такі проблеми, як ти, треба виривати з коренем.
Річ у тім, що в тебе тут нічого нема, Лупе.
Тоді вбий мене.
Зроби це вже нарешті.
Щоб позбутися тебе.
Відпусти її.
Кидай пістолет, виродку.
Ти став чумою.
Для моєї сім'ї, для своєї.
Це ти заслуговуєш на смерть.
Ти зруйнував моє життя, сучий сину.
Ти знищив мою сім'ю. Ти вбив мого сина.
Ти навіть свого не зміг врятувати.
Ми з тобою таке ж лайно, виродку.
Знаєш, яка єдина різниця?
У мене є яйця.
Зупинися, прошу!
Еміліано, стій! Будь ласка!
Притисни рану.
Я за допомогою!
Ми облажалися, Лупе.
Ми втрьох.
Алекс, ти і я.
Дивися, до чого ти мене змусив, Чарро.
Я цього не хотіла.
У нас є Алекс,
але ми стоїмо в нього на шляху.
Як ти сказав.
Такі проблеми, як ми, треба виривати з коренем.
Ми з тобою завжди будемо разом, Агустіне.
Але в пеклі.
Скажи Алексу, що я його люблю.
Я люблю тебе.
МУНІЦИПАЛЬНА ПОЛІЦІЯ
Алло?
Що сталося?
З мамою все гаразд?
Ти маєш дихати.
Твого тата застрелили.
Мені так шкода. Твій тато помер.
Влада мовчить про те, як усе сталося,
але вони підтвердили смерть Агустіна Мехіяса, знаного як Ель Чарро.
Його дружина Гвадалупе Барранко в лікарні,
і ми досі чекаємо на подальшу інформацію від чиновників і медичного персоналу.
Наживо, Noción, Карла Роблес.
Що нам, у біса, тепер робити?
Ти такий гарний у цій сорочечці.
Вона належала твоєму братику.
-Привіт, чемпіоне. Мій малюк. -Поглянь на цю красу.
-Гей, чемпіоне. -Дивися, вони ідентичні, хіба ні?
-Що ти робиш? -Зніми цей одяг, прошу.
У нас дитина, а не клон.
Інтуїція тебе не підвела. Я переспав з Каєтаною.
Гадаю, тепер ми квити, враховуючи твій промах із колишнім.
То ось які ми?
Змагаємося в зрадах?
Не знаю, чи ми такі. Я навіть не знаю, чи ми пара.
Брендо, я ніколи не дивився на інших жінок.
Але Бренда, яку я люблю, у яку я шалено закоханий,
я не знаю, де вона. Може, вона вмерла з Матео.
Не уявляєш, як мені її бракує.
Говорити з нею, дивитися їй у вічі, торкатися її, кохатися з нею.
Вибач, я не можу задовольнити твої хтиві бажання.
Коли помер мій син, моє тіло померло теж.
Ти не розумієш, що мені соромно відчувати будь-що, що не є болем?
Ти застрягла в цьому на рік і не хочеш виходити.
Кинула психотерапію.
Намагаєшся зробити з цього хлопчика копію того, якого ми втратили.
Ми обоє його втратили, Брендо.
І я благаю тебе любити мене плакати зі мною, стати ближчими.
Я шкодую, що спав з Каєтаною, так,
але я не хочу до кінця життя сумувати за тобою.
Повернися, навіть якщо ти зламана, розбита,
усе одно повернися, Брендо, прошу.
Як ти ставишся до смерті Чарро?
Не знаю.
Гадаю…
мені полегшало, мабуть.
Може, це початок нового розділу для мене, га?
Може, це й на краще.
Не знаю, може, ти чіткіше побачиш майбутнє.
Мабуть.
Маленькі діти.
Вимкну звук, щоб ти не слухав, як вони плачуть.
Я зараз повернуся.
Що таке, маленький?
ПРЕСА — КАРЛА РОБЛЕС, ЖУРНАЛІСТКА
ХЛОПЧИК, ЯКИЙ РОЗМОВЛЯЄ З МЕРТВИМИ, ПРИГОЛОМШУЄ МІСТЕЧКО В СОНОРІ.
ХЛОПЧИК СТВЕРДЖУЄ, ЩО РОЗМОВЛЯЄ З АНГЕЛАМИ
Це випало з його рота, це все…
Що ти робиш? Нащо ти переглядаєш мої речі?
Поясни, що ти написала про мою доньку і її розмови з мертвим другом.
Заспокойся, це не те…
Намагаєшся написати ще одну книжку? Хочеш її використати?
Звісно, ні. Це не те, що ти думаєш, Фабіане.
Ти вважаєш мене ідіотом.
Я завжди знав, що ти за людина.
Я думав, буде інакше.
Не наближайся ні до мене, ні до моєї доньки.
Як я міг довіритися тій, яка зрадила рідну сестру?
Що з тобою?
Ні, Фабіане…
Фабіане!
Дайте дорогу, будь ласка! Ви матимете вашу прес-конференцію!
-Клята сука! -Йоло!
Йоло!
Йоло, заспокойся!
Так… це правда.
Сеньйора Гвадалупе зізналася мені,
що вона винна в смерті Мончо Гомеса та Евлохіо Пінто,
і що вона мала намір підставити покійного чоловіка, сеньйора Мехіяса.
Свідчення свідка скомпрометовані, Ваша честь.
Між свідком і моєю клієнткою зав'язалися особисті стосунки.
Оскільки сеньйора Барранко розірвала їх, свідок тепер намагається їй нашкодити.
-Заперечення. -Відхилено.
Я розумію твердження захисту,
що свідок може намагатися зашкодити обвинуваченій,
але якщо у вас немає іншого свідка, доведеться закрити справу.
Свідок може йти.
Тиша в заді суду.
Тиша.
Обвинувачення викликає наступного свідка, Алехандро Мехіяса.
Свідок розуміє, що, враховуючи його зв'язок із обвинуваченою,
він може не свідчити
згідно з Кримінальним процесуальним кодексом.
Свідок бажає продовжувати?
Що ти свідчиш?
Я чув, як мама говорила з адвокатом мого тата.
Він казав,
що навряд чи хтось дізнається, що вона стоїть за смертю Барросо і…
і дона Мончо.
Коли я спитав її, чи…
чи це правда, що я почув…
Це ти вбила тих двох.
Я тебе чув. Ти казала Улісесу.
Знаєш, як це, дізнатися, що твоя мама — вбивця?
-Хтось мав помститися за твого брата. -Мончо не винен.
Це супутні збитки.
Вона не заперечувала.
Клята сука.
Порядок!
Порядок у заді суду.
Вислухавши докази та свідчення проти Гвадалупе Барранко,
суд вважає, що має достатні підстави
засудити її до 75 років ув'язнення
за вбивства Рамона Гомеса та Евлохіо Пінто.
Слухання завершено.
Я пишаюся Алексом.
Для такого потрібна мужність.
Алекс — хороший хлопець.
Як ти це зробила?
Як ти пережила смерть сина?
Не впевнена, що це так.
Мені не вдалося.
До тебе відвідувач.
Пробач мені.
Ти вчинив правильно, котику.
Вибач.
Хтось мав усе це закінчити.
Ти вчинив правильно.
Я лише хотіла дати тобі прекрасне життя.
І дивися, де ми опинилися.
Кажуть, Бог не дарує випробувань, які ти не можеш подолати.
Але це велика брехня.
Пробач мені, Алексе.
Я не можу пережити втрату Габіто.
Не я їх убила.
Це був смуток і гнів.
Я хотіла помститися за його смерть.
Щоб прогнати біль.
Але стало тільки гірше.
А тато?
Він теж мав померти?
Тато сильно тебе любив, Алексе.
Але він перетворився на неконтрольований вулкан.
І нарешті він спочиває від усієї тієї люті.
Але ти не такий, як ми.
Наша історія не має визначати тебе.
Ти хороша людина.
І байдуже, де я.
Навіть якщо мене посадять довічно,
я завжди пишатимуся чоловіком, яким ти став.
Ніколи не забувай, як сильно я тебе люблю.
Усе буде добре.
З тобою все буде добре, Алексе.
З тобою все буде добре, котику.
Допоможи мені зібрати речі, будь ласка. Для всього своя коробка.
Тільки не барися. Привіт, люба!
Чому ми їдемо ось так, мамо? Де мій тато і брат?
Я поясню пізніше, принцесо, добре?
Ти і я проти всього світу, так, як ми любимо, як завжди було.
-Ти спакувала ляльок? -Зараз.
Добре, пакуй!
Раптова поїздка?
Маленьке містечко не для мене.
Більше схоже на втечу.
Не знала, що переїзд може бути схожий на втечу.
-Це ж не злочин, так? -Ні, переїзд — ні.
Але допомога з втечею з в'язниці —
це інша історія.
Очевидно, що не Лупе йому допомогла.
Це певно була його інша жінка.
Гадаю, ця інша жінка — це я.
Тамара Ферранте.
Або ж Пантера.
Упевнена, це ти забашляла за втечу Чарро.
Але не хвилюйся.
Ти мене не цікавиш.
Хтось ізсередини мав йому допомогти.
Ось що мене хвилює.
Дай мені ім'я, і я тебе відпущу до Халіско, і спокійно живи своїм життям.
Або ж ми заберемо твою доньку, і їй доведеться відвідувати тебе в тюрмі.
Якщо ти її взагалі побачиш.
Що скажеш?
Я пішла й поговорила з тією жінкою, яку звуть Пантера.
Вона розповіла мені все.
Ти допоміг Чарро втекти з в'язниці.
Про що ти говориш?
У мене є докази, виродку.
Я попрошу тебе про послугу.
-Не роби цього. -Вимітайся.
Що ти зробиш?
Уб'єш мене?
Зроби це, бо мені бракувало духу.
Думаєш, я хочу жити?
Зроби це і нарешті знищи себе, негіднику.
Мене шантажували.
Погрожували оприлюднити відео.
З неповнолітніми, хай йому грець.
Ти розумієш, яке ти лайно?
Яке розчарування, Сантосе.
Ти був моїм другом, моїм наставником, зразком чесності.
Не розголошуй цього.
Ідеться не лише про мою репутацію, а й установи. Вона цього не заслуговує.
І що ти пропонуєш?
Дозволь мені піти у відставку.
Чи я попрошу про достроковий вихід на пенсію.
Сподіваюся,
совість з'їдає тебе заживо.
Візьміть його.
Дуже радий, що ти вирішила повернутися.
Дякую, що прийняв, Фабіане.
Як завжди.
Тож почнемо.
Скажи, що ти відчуваєш на цьому етапі материнства?
Чесно кажучи, я думала, що мені набагато краще.
Але…
я усвідомлюю,
що взагалі не рухаюся вперед.
Моє життя — це хаос, Фабіане.
А стадія скорботи?
Як ти даєш цьому раду?
Я намагаюся.
Клянуся, я докладаю зусиль кожного дня.
Іноді мені здається, що я рухаюся вперед, а потім розумію: мені гірше, ніж раніше.
Я не знаю, що робити.
Життя посилає мені непомірні випробування. Я відчуваю, що не можу…
Я знаю, ти не хочеш мене бачити. Просто вислухай,
і я більше ніколи тебе не потурбую.
Гаразд?
Добре, тільки швидко. У мене справи.
Заходь.
Я знаю, ти мені не віриш.
Думаєш, що я отруйна зміюка,
яка вичікує, щоб укусити.
Але це не так.
Чому я зацікавилася її історією?
Тим, що вона говорить із мертвим племінником?
Я хотіла дослідити це, розвідати, але з тобою.
Ой, прошу тебе.
Я серйозно.
Рік тому я навіть уявити не могла, як це, опинитися на твоєму місці,
чи Даніели.
Тоді я думала тільки про себе, але…
Але тепер я мати.
І я глибоко розумію твою любов до Паули,
і як усе це збиває тебе з пантелику.
Тому я хотіла пройти через це з тобою.
Розумієш? Поговорити з експертами, взяти інтерв'ю, зібрати свідчення.
Дізнатися, чи справді є щось більше, ніж смерть.
Може, Паула бачить те, чого не бачимо ми.
На.
Використай це, спали, порви.
Як хочеш.
Це твоє.
Гаразд.
Дякую.
ПСИХІЧНІ РОЗЛАДИ ПОСТТРАВМАТИЧНИЙ СТРЕСОВИЙ РОЗЛАД
МЕДІУМИ І ДУХОВНИЙ СВІТ
Чому таке серйозне обличчя, тату?
-Ти зробила домашнє завдання? -Так.
Я подумала, можна запросити Карлу на обід у суботу.
Я хочу приготувати їй мамин торт «Три молока».
Карла мені вірить.
І мама Родріго теж.
Родріго любив, коли ми приводили сюди Гола.
Тому я й взяла його.
На прохання Родріго.
Я дещо хотіла тобі сказати
вже якийсь час, та…
не сказала.
Пауліта…
Пауліта каже, що говорить із Родріго.
Так, це звучить божевільно.
Але вона розповіла мені дещо, чого не могла знати.
Хіба що це правда.
Тож я почала думати, якщо Пауліта може говорити з Родріго,
то і я можу.
Я поміняла вечори за текілою…
на це.
Я пишу йому, розповідаю все, що я б досі хотіла йому сказати.
Я викладаю все, що тримала в собі.
Це прекрасно.
Я так почуваюся ближчою до нього.
Мене це справді зцілює.
Звільняє.
Я також…
знайшов дещо, що мені помагає.
Я розмовляю сам із собою вночі.
Я кажу собі:
«Не будь таким суворим до себе.
У Бога є план.
Родріго досі частина тебе».
Доньє Карло, до вас прийшли.
Чи не маєш, бува, непереносимості лактози?
Що?
Паула хоче запросити тебе в суботу спробувати її знаменитий «Три молока».
І тато Паули не проти?
Може… ми б попрацювали над нашими нотатками.
Над нашими нотатками?
Ще напишемо книжку разом.
Що думаєш?
«Розмови терапевта-скептика й безрозсудної журналістки».
-Гей. -«Чи є життя після смерті?»
О котрій у суботу?
А мій чоловік?
Його тут нема.
-Навіть краще. -Хочеш побитися — сьогодні поганий день.
Я не б'юся з такими, як ти.
Я знаю, ти спала з Хав'єром. Ти скористалася нашими розбіжностями.
Знаєш, що найгірше?
Я бачила це з першого дня.
І я йому сказала.
То я його змусила? Він ні в чому не винен?
Ні, я цього не кажу. Звісно, він винен.
Також я знаю, які чоловіки, коли доходить до сексу.
Тому ти нічого не означаєш.
Тоді все вирішено.
Ця незначна жінка більше тебе не потурбує.
Сьогодні мій останній день у фірмі.
Брендо.
Щось сталося з Матео?
Матео більше нема.
Нашого сина звуть Мігель Анхель.
Я тебе чекав.
Що ми тут робимо?
Я хотів попрощатися.
Ти їдеш?
Я не можу залишатися в цьому місті. Ти це знаєш.
Ти серйозно?
Мені потрібна… відстань.
Час.
Щоб згадати нормальне життя.
Іншим разом я б благав тебе поїхати зі мною.
Хай це прозвучить претензійно,
але мені треба знайти себе.
Зрозуміти, для чого я призначений.
Коли ти їдеш?
Сьогодні.
Є прямий рейс до Мадрида.
Не знаю, завжди хотів побачити Іспанію.
До того ж твоя англійська — відстій.
Уже не кажучи про французьку.
Я страшенно сумуватиму за тобою.
І я теж.
Не барися там.
Сеньйоро Барранко, до вас відвідувачка.
У тебе кілька хвилин.
Мені нічого тобі сказати.
Знаю.
Я просто хотіла побачити вас такою.
У тій самій камері, у якій ви замовили вбити мого Мончо.
Якщо зголоднієте.
Поки вас переводитимуть у в'язницю.
Не хвилюйтеся, вона не отруєна.
Я хочу, щоб ви гнили за ґратами.
Код червоний у четвертій камері!
ЩАСЛИВОЇ ДОРОГИ САНТА-КРУС ДЯКУЄ ВАМ ЗА ВІЗИТ
Люсіє. Що відбувається? Усе гаразд?
-Мамо, сюрприз для тебе. -Що?
-Що це? -Ходи, швидше.
-Хто це прислав? -Тато.
-Відкрий. -Гаразд.
От.
-Це запрошення на танці. -Мамо, ти маєш піти.
Ти любиш танцювати, і ти будеш така гарна. Будь ласка.
Я допоможу тобі зібратися. Та поки я зроблю тобі зачіску й макіяж,
буде дуже пізно.
-Ходімо. -Але не перестарайся.
Любий Родріго,
Блоха помер через два місяці після того, як ти пішов.
Гадаю, він журився за тобою.
Як і я.
Але вчора до будинку заселився новий пожилець.
Гадаю, любов до цікавих фактів у тебе від бабусі Матильди.
Я стала такою фанаткою. Це так весело.
Ти знав, що акули на Землі давніше за динозаврів?
І що жирафи сплять лише пів години на день?
Ти постійно розказував мені такі речі.
Ми мали честь бути твоїми батьками дев'ять років.
І я б ні на що це не проміняла.
Я зрозуміла, якщо хтось живе в тобі, він насправді не помирає.
Дякую, синку.
За те, що ніколи не відпускав мою руку.
Переклад субтитрів: Людмила Речич