נלי, תשאירי אותנו לבד, בבקשה.
מר רובנסון...
יש לי הרבה חברים ששוכבים עם נערי ליווי.
אולי אתה מכיר אותם.
לראשונה בחיי הלך לי טוב.
ואפילו לא שילמתי.
הייתי בוחר מודל אחר, אבל...
אני לא אמור לתחקר אותך, אבל אני רוצה לדעתי מי היה במיטה שלי.
עבדת עם סוכנות?
היה לך מחסור בלקוחות?
לא, היו די והותר.
נאלצתי להכיר בעובדה שלא אהיה דוגמן.
לא היה לי כישרון,
לא תכנון קריירה, לא עתיד.
מקרה קלאסי של נער להשכרה.
אני אמור לרחם עליך?
איך לדעתך הרגשתי כשהציעו לי 30,000 אירו כדי לפתות את נסיך החלומות?
שלושים אלף?
וואו.
ככל הידוע לי, אתה עדיין מחרטט אותי.
קרעתי את התחת כדי לזכור את יום הולדתך, ואולי הוא בכלל לא אמיתי.
אתמול חשבתי שאפגוש אדם זר ואתעצבן על אידיוט.
אבל זה אתה, וזה קשה מדי.
אני מבטיח שאעיד נגדם.
יופי.
חג המולד מן הסתם לא היה קל.
איך אתה מרגיש?
שמח להיות בבית.
מותר לך להרגיש פגוע.
קל יותר לוותר על אנשים שאתה אוהב בפעם השנייה.
לא היו לי ציפיות כשהלכתי לשם. לכן אני לא מאוכזב.
זה לא שבגדת בנו וזה התפוצץ לך בפרצוף.
בדיוק.
- דיאן רוול -
חזרת למחוזות השפיות?
אחותי שוכבת עם האוצרת שלה.
וחשוב יותר, היא מאוהבת.
יאן לא ישלים עם זה.
חייבים לפעול במהירות.
כנ"ל לגבי רובנסון. נפתיע אותו כדי לסגור את העסקה.
התגעגענו אליך, ויקטור.
לא נעבור עוד חג מולד בלעדיך.
תודה שקיצרת את החופשה שלך.
המשפחה רוצה שזה יטופל במהירות.
לדו נגד רוול?
אף שופט לא ירצה שיאשימו אותו בגרירת רגליים.
עורך דין בעל שם, אני מניחה?
הם בחרו בהרמן.
סוס מלחמות ותיק. הימור בטוח.
הוא לא התלהב לחזור מגשטאט בבוקר חג המולד.
הם פוחדים.
מצוין. תמשיך לעדכן אותי.
שלום, הגעת לפלומה. נא להשאיר הודעה.
התגעגעת לסירה שלך?
אנחנו מחכות לך בסטודיו.
תיזהרי, פלומה.
הוא ישכנע אותך לחשוב שהעולם סובב סביבך
ויפיל אותך ברשת שלו.
חזרי מהר. הספינה מחכה לקברניטה שלה.
האופנה העילית היא הרגע שלך.
כאן מאוחסנים כרטיסי הז'אקאר.
אלה.
הם שולטים בתנועות של הנול.
זה אוסף יחיד מסוגו.
זו מורשת התופרות.
תסתכלי.
זו שמלת ההטבלה של מארי.
אהבתי לבלות בחברתן של רוקמות התחרה.
הייתי הקמע שלהן.
ו... וגם הדוגמן שלהם.
אני זוכר שבגיל עשר בערך,
אבי תפס אותי לובש שמלת קומוניון.
כעונש,
הוא הכריח אותי ללבוש אותה מחוץ לבית כל היום.
זה היה בפברואר.
הייתי חולה אנוש במשך שבועיים.
מעולם לא לבשתי שמלה לאחר מכן.
במקום זה החלטת לעצב שמלות.
בדיוק.
מותר לי?
את יודעת, בית האופנה הזה הוא שברירי ומופלא
כמו התחרה שהוא מייצר.
הוא תלוי על חוט השערה.
במלוא מובן המילה.
כמו הקולקציה הבאה שלך, במובן מסוים.
את תמצאי פתרון.
אני בטוח.
מפלגת האופוזיציה מתכננת לסלול שבילי הליכה באדמה שלנו.
אף אחד לא מטייל באזור הזה.
זה רק כדי לעצבן אותנו.
החוף שייך לאנשים שהגנו עליו מפני הבריטים.
אתה לא מסכים, יאן?
אתה חי כאן זמן רב יותר מאיתנו.
מאז מסע הצלב השביעי.
ראיתם את מארי?
לא.
תצטרפי אלינו למתאבנים, או אפילו זה לא?
אני לא יכולה לסבול את האנשים האלה יותר.
זה אני, או שזה נעשה נורא יותר משנה לשנה?
זו את. "האנשים האלה" הם חברים שלנו מימים ימימה.
כספי האופנה שלנו הוא לא כמו ההון שלהם.
הם מסתכלים עלינו מלמעלה.
אני רגיל לזה מהמשפחה שלך.
אבל כאן עושים לי כבוד.
בנוכחותי, לפחות.
בית האופנה לא היה קיים בלעדיי ובלי הכסף שלי.
כולכם נוטים לשכוח את זה.
את רוצה לספר לי משהו?
את מצביעה לשמאל? זה העניין?
אני יודע שאת רואה אותי כשוטה הכפר.
את, האחים שלך, אפילו הבן שלך.
אבל אני לא עיוור.
- את השתנית. - לא השתניתי.
את מי את לא סובלת? את "האנשים האלה" או אותי?
אני מזהיר אותך, מארי.
אם את רוצה ש-15 האחוז שלי יישארו במשפחה, תצטרכי לבחור.
באופנה,
הקריטריון הראשון הוא תבונת כפיים.
אם את לא יודעת לארוג, לא תוכלי לדבר בשפה של המתפרה.
מנהלת אמנותית טובה חייבת להיות תופרת טובה לפני הכול.
אם את רוצה לעצב אופנה עילית,
את חייבת להשלים עם הצד החולף, הלא מוחשי שלה.
יופי לשמו ותו לא.
זה לא קצת נוח מדי להתחבא מאחורי "אמנות לשם אמנות"?
להתעלם מהעולם שסביבנו?
לא לכולנו יש אותו חלום.
הדור שלי חולם להציל את מה שנשאר מהיופי של העולם שלנו.
עור, קשמיר, כנימות קוכיניאל.
החלום של בני מיננו תמיד בא על חשבון מין אחר.
המותרות תמיד מציבים אותנו בראש שרשרת המזון.
אבל זו אשליה.
אנחנו חלק מהשרשרת.
אנחנו לא מושלים בה.
הייתי רוצה לנצל את תבונת הכפיים הזאת...
לקידום החלום שלי.
את אמיצה וחזקה.
אבל הכול מתחיל כאן.
קודם מצאי את המוזיקה שלך.
אחרי שתמצאי אותה, תוכלי ליצור חלום משלך.
אני מצטערת, אבל אני באמת מאמינה שזה לטובה.
את לא?
את שואלת מה אני חושבת?
הייתי רוצה שתישארי כאוצרת הקרן שלי.
אבל אני אבין אם תתפטרי.
אם אני...
את זו שנוטשת.
לא הבטחתי כלום.
את רצינית?
לא אמרת "קרפה דיים"?
את נכנעת.
בחרת בלדו ולא בי.
כל זה לא באמת קיים. את יודעת, נכון?
את מי את מנסה לשכנע?
את לא אישה כזאת.
איזו אישה, ז'ודית?
אישה שבונה בעצמה את הכלוב שלה,
רק משום שהיא רוצה להיות חזקה ואומללה לא פחות מהאחים שלה.
המשפחה שלך רומסת אותך.
ובכל זאת את רוצה להגן עליהם בכל מחיר.
זה מה שלא באמת קיים, מארי.
המשפחה שלך!
אני מצטערת, ז'ודית.
לא, אני מצטערת.
מצטערת עלייך.
רובנסון, אני יודע שאסור לי לדבר איתך יותר,
אבל אני רוצה.
אני רוצה לראות אותך.
לגעת בך. לנשק אותך.
הרסתי הכול ואני אאשים את עצמי עד יומי האחרון.
אני אוהב אותך.
אתה בטוח שהוא יבוא?
כן.
אולי נשמע את גרסת הצד השני בינתיים?
אתן לעד שלכם עוד כמה דקות.
מר הרמן?
זה ילך מהר מאוד, כבודה.
מובן שמרשיי מכחישים כל מעורבות
בתרחיש הדמיוני שבדתה משפחת לדו.
מיסייה לדו, אתה מכחיש שאתה מכיר את מר סולאל בטטאנה?
ממש לא. אני מכיר אותו.
ראיתי אותו בערב חג המולד בבית של אחי.
ואז גיליתי שאחייני מנהל מערכת יחסים אישית
עם פקיד הקבלה של בית לדו,
תוך התעלמות מוחלטת ממדיניות הקוד האתי למקומות העבודה שאני התעקשתי ליישם
כשעבדתי שם.
הכרת אותו היטב, מאדאם לדו?
מאדאם רוול.
ראיתי אותו פעם אחת בספטמבר האחרון
בתצוגת הקונפקציה של לדו.
הוא ורובנסון באו ביחד כזוג.
כן, והוא כבר עבד אצלכם באותו זמן.
לא אסבול האשמות כלפי מרשיי ללא ראיות.
ומה עשיתם בראיות?
מיסייה לדו,
בוא נשתדל להשאיר את זה כעימות בין גרסאות,
לא בין אנשים.
חשוב לי שתדע, רובנסון...
שאני מצטער.
אני יודע כמה אהבת את סולאל.
אני מצטער שזה לא הסתדר ביניכם.
אני מתכוון לזה.
סולאל רצה להעיד רק לפני יומיים.
איימתם עליו?
כבודה, אנחנו מבקשים לשקול הגשת תביעת דיבה.
אתם רוצים לתבוע אותי?
בבקשה. באמת. יש לכם הרבה מה להפסיד.
קדימה, תתבעו.
זה נכון.
היי, הגעת לסולאל...
אתה מתכוון להרביץ לכל תיבות הדואר בעיר?
בוא איתי.
לאן?
ודאי יש מקום לאימא שלך בדירה הענקית שלך.
מה את עושה?
את רוצה לטפל בי?
אני אדאג לעצמי. עשיתי את זה כל חיי.
זה יהיה טוב גם לי.
בואי לא נעמיד פנים שאנחנו קרובים.
גם את יכולה לדאוג לעצמך.
השופטת אפילו לא הורתה על פתיחת חקירה.
מושלם! אז עניין נאבאר סגור.
סגור.
קברנו אותו בבטון.
באופן מטפורי.
מה בקשר לאחותך?
אני עובד על זה.
כל הכבוד. אני גאה בשניכם.
"כל הכבוד" ו"אני גאה" מהפה של אימא שלי.
אתה גיבור.
היא אמרה "בשניכם".
בכל 32 שנותיי היא אף פעם לא התעניינה בשלומי.
עכשיו היא רוצה לשחק באימא אווזה? נו, באמת.
- אני מבינה. - והיא הייתה נוראית כלפי סולאל.
הוא לא יכלה לסבול את המחשבה שאני מאושר,
ועוד עם מישהו כמו סולאל, עובד שכיר בחברה.
אתה לא יכול להכחיש שהייתה לה טביעת עין טובה יותר מכולנו.
השוער בבניין של סולאל אמר לי שהוא עזב את הדירה לפני שבוע.
כלומר, איסמעל ממבה. זה שמו האמיתי.
- איסמעל. - באמת?
והכי נורא זה שזה בכלל לא מתאים לו.
כן, זה בהחלט הכי נורא.
תראי.
הם אפילו סידרו לו תעודת זהות מזויפת.
איך זה הגיע אליך?
חיטטתי במשרד של וירז'יני במשאבי אנוש.
אוקיי.
סולאל אכזב אותנו, אבל נלסון מטפל בעניין
ואנחנו נמצא את ההוכחה שתפיל אותם.
- הוא רצה להעיד. - תשמע רובי, הוא לא בא.
- כנראה הם הציעו לו עוד כסף. - או שקרה לו משהו.
הם איימו עליו. הם מסוגלים לכל דבר!
אני יודע שאני נשמע כאדם בהכחשה. חבל מאוד.
אבל אני יודע שסולאל דיבר בכנות.
איסמעל... מה שלא יהיה.
נכון שזה מקום מדהים?
כן.
אני לא מאמינה שעברת מכאן לשירותי הרווחה.
ההשראה שלי היא אלת מים ששוחה ביבשת השביעית.
לכן רצינו להשתמש בתחרה פחות קונבנציונלית.
הבנתי את זה.
אבל זה לא כל כך עבד.
הבעיה היא ש"אופנה עילית" זה תג ייחודיות.
ואיגוד ענף האופנה יכול לשלול אותו אם הדגמים שלכן לא יעמדו בקריטריונים.
אף פעם לא קלקלת אבטיפוס?
אני?
מיליון פעמים.
חודש אחד לפני התצוגה?
אז מה הפתרון?
או שנעשה את הדברים כמוך, או כלום? כן?
אם אתן משתמשות בתחרה,
אתן חייבות לעשות את זה כיאות.
אני מבין. אתן רוצות לחולל מהפכה.
הייתי שם.
תחרה הייתה דבר נדוש כבר בשנות ה-80.
אבל ההבדל הוא שאני
מילדות התבוננתי בעבודתן של רוקמות התחרה.
אם אתן רוצות לנפץ את הקודים,
אתן חייבות לספק עבודה מושלמת מבחינה טכנית.
ולמרבה המזל,
בניגוד לגאונות, טכניקה אפשר ללמוד.
אחרת...
- לדו מקרדאנה ייצור תחרה -
זה נפלא, לא?
פלו, למה הכרחת אותי לבוא לברטאן?
יש לנו עבודה בסטודיו.
אנחנו לא בכיוון, יה-ג'י.
תסתכלי. את רואה כמה זה יפה ומורכב?
נדרשו מאה שנה כדי להגיע לתוצאה הזאת.
חבל שיש לנו רק חודש.
אבל יש לנו מומחיות.
אנחנו מתאמצות מדי לעשות את ההפך מלדו.
זה היה הרעיון.
לא לייצר יותר, אלא למצוא דרך לייצר פחות.
כן, אני יודעת.
אני יודעת, אבל...
עכשיו אני כבר לא יודעת אם זה רעיון טוב.
אבל התצוגה בעוד פחות מחודש.
אני מבולבלת לגמרי.
אחרי חג המולד, זה נורמלי ש...
אין לזה שום קשר. אני מדברת על הקולקציה.
טיפשי להשמיד הכול רק כדי "לעשות את הדברים אחרת."
זה לא מה שמגיע לבית האופנה.
לבית האופנה...
או לוונסן?
מצאת לך אבא לחג המולד.
זה נהדר.
אבל אין לזה שום קשר אליי.
- יין, מדמואזל? - כן. תודה, נלי.
יה-ג'י עוד לא ירדה?
היא עזבה.
מה זאת אומרת?
היית בחדר שלך.
היא ביקשה שאמסור לך.
היא לא יכלה להישאר הלילה.
היא צריכה להיות בסטודיו מוקדם בבוקר.
תודה.
יש לך מזל שיש לך אותה.
אבל גם אני כאן.
אנחנו יכולים להתחיל לעבוד אם את רוצה.
מתי שתרצי.
מן הסתם ברור לכם שבכוונתי לשמור את המניות שלי, אחרי מה שעשיתם לי.
שלא לדבר על מה שעשיתם לסולאל.
- קבוצת רוול לא... - בכל אופן...
מבחינתי ההסכם מבוטל.
אחזיר את הכסף שרוול הלוו לי.
אין חוב, אין עירבון, אין מניות.
אדיוס, רוול.
רובנסון, איך נוכל לשכנע אותך שמקומך כאן איתנו?
וואו, יש לכם...
חוצפה.
ובכל זאת נצטרך למצוא דרך להסתדר בינינו.
אנחנו רוצים להציג את הקולקציה שלך בתצוגת הקונפקציה הבאה.
תוכנית השיווק כבר מוכנה.
מצטער, אין מצב.
כמו שאמרתי, אחזיר את הכסף.
טוב, אז...
אנחנו מצטערים אבל לא חשבנו שתרצה לסגת.
כמו שאמרת, זה היה כל מה שחלמת עליו.
המניות שלי לא בידיכם.
לפי החוזה,
אם אני מחסיר תשלום, אני מקבל מכתב התראה.
אם אני לא עונה עליו,
מותר לכם לקחת את המניות שלי כעירבון.
אבל לא קיבלתי כלום.
אולי שכחת לפתוח את תא הדואר שלך באיי קיימן.
מהיום אתה אדם עשיר מאוד.
אתה מנהל בית אופנה מבטיח מאוד במסגרת קבוצת רוול.
אנחנו עדיין נרגשים מאוד לעבוד איתך...
רובנסון.
ללוות אותך?
עכשיו תורה של אחותך.
אפשר ליצור סימטריה...
קיבלנו את הדוגמא החדשה.
לעזאזל.
אז אנחנו עדיין לא יודעות איך נתפור את השמלות.
היינו כבר במצבים קשים בעבר, מוניק. אנחנו רגילות לזה.
אני מכירה את הלחץ של שלושת השבועות האלה בעל פה.
אבל אנחנו בדרך לאסון.
אני יודעת שהסטודיו בלחץ.
פלומה תעדכן אותנו בימים הקרובים.
אני סומכת עליה.
עוד לא קרה שלא היו לנו הבדים שרצינו קרוב כל כך לתצוגה. אף פעם.
מוניק...
מה לעזאזל פלומה עושה?
כבר ארבעה ימים אני בלחץ בזמן שמדמואזל מייצרת תחרה.
אני יודעת איך את מרגישה.
דחף לקום וללכת?
פלומה תזדקק לכתף איתנה.
לחברת אמת. טוב?
התפקיד שלי כאן הוא רק להיות חברה טובה?
לא.
תהיי סבלנית. תתקדמי בזכות עצמך.
כל מעצב גדול עבד תקופה בבית אופנה גדול.
לא תמיד תהיי מספר שתיים.
תאמיני לי.
אני עורכת מסיבה קטנה הלילה לכבוד השנה החדשה.
את יותר ממוזמנת.
תודה, נלי.
לא, תודה.
בוא, רק להרים כוסית.
זה ערב השנה החדשה.
בפעם האחרונה ששתיתי שמפנייה אמרתי דברים איומים.
קדימה.
יש חדשות מפריז?
שום דבר טוב.
אתה ואחיך...
זה לא רק בגלל פרל.
יש עוד משהו ביניכם.
הוא ואני אף פעם לא יכולנו לחיות בדו-קיום.
מההתחלה.
הוא טוען...
וגם פרל,
שזו אשמתי.
אני אחד מהאנשים הרעילים
שבלוגים של פסיכולוגיה ממליצים לשמור מהם מרחק.
ובנימה זו,
אם תשמעי על מסיבה הלילה עם אנשים בגילך,
קבלי ממני עצה.
תברחי ממני.
מה זה?
יפה, לא?
זה זיהום.
זה העולם החדש.
זה לא חלום.
לא חלום שלי, בכל אופן.
- מה עשיתם בחג המולד? - נסענו לסנט מוריץ.
את כזאת סנובית. לכי מכאן.
שלום, אגנס.
- מה שלומך? - טוב.
אני אוהבת את המחבוא הקטן שלך בשאנז אליזה.
אני אוהבת את השמלה שלך. של מי?
רוול. כל בגדי לדו שלי בניקוי יבש.
ככל שהם מחקים אותנו יותר, הם משתפרים.
- שמפנייה, גברתי? - לא, תודה. זה כמו להיות בעבודה.
- אגנס! - היי, נטלי.
אני תכף חוזרת.
יום אחד, אחד מהם ניבא
שתמיד מזלי יהיה טוב ואהיה מאושרת.
- אבל לא הייתי מאושרת. - הלו?
מדדת את כל המלתחה שלך? איפה אתה?
אין לי כוח לצאת מהבית.
אתה צופה בערוץ אחת או שתיים?
שלוש.
"סיסי: גורלה של מלכה".
אוי, לא.
אתה באמת על הפנים.
טוב, אניח לך לחגוג את השנה החדשה עם סיסי.
אבל אתקשר אליך מחר.
תודה.
אני אוהבת אותך.
יקירתי המופלאה. מה שלומך?
אנחנו באיחור.
- אימא שלי תהיה מאושרת. - חל שינוי בתוכנית הערב.
הפתעה?
אני מרגישה כאילו חזרתי לגיל 20.
מה שלומך?
- בסדר גמור. - אל תחרטטי לי.
אני מזהה מתי את משקרת.
אני מאושרת מתמיד.
טוב. עשית עבודה מצוינת אחרי פרשת ונסנגייט.
פעם נוספת את זו שהצילה את לדו.
זה מה שאני עושה.
בעלי בדיוק קנה מותג משפחתי ותיק באיטליה.
אני עדיין לא יכולה לגלות איזה.
אני יודעת איזה.
טוב. אז את יודעת שצריך לבנות את הכול מחדש.
המנהלת האמנותית החדשה היא ילדת פלא. ואת...
את יודעת איך זה עובד. בואי.
תנערי את האבק מהמותג. תגדילי אותו.
אחרי שלוש שנים תהיי שותפה לרווחים.
זה יופיע בחוזה שלך.
טוב...
נשמע מפתה.
אז בערב השנה חדשה
אתה שוכר את המסעדה מהדייט הראשון שלנו.
לא קצת מאוחר כדי לזכות מחדש בנערה?
אנחנו כבר מעבר לזה, קרולין.
אבל זה מקום מושלם כדי לדבר.
לדבר באמת.
אתה עדיין אוהב אותה?
ישר ולעניין, הא?
אוקיי.
כן.
אבל אהבתי גם אותך.
האמנתי בנו ובמשפחה שלנו.
יש לנו בת.
היא מפונקת נורא, אבל אנחנו אוהבים אותה והיא יודעת את זה.
זה מה שרצינו?
אני יודע מה תכננתן.
את תתגרשי ממני, תניחי אותי על מדף. סוף הסיפור.
האמת היא
שאת רוצה את המניות שלי, לא אותי.
אתה טועה.
הזוגיות שלנו היא אולי כישלון מוחלט,
אבל לאו דווקא מבחינת החברה.
אבל צריך שניים לטנגו.
לא אחד, לא שלושה.
אם תדבקי באימא שלך, מצפה לך קרב נוסף.
וגירושים מכוערים כי אני אילחם בשיניים.
ואם אבחר בך?
נשתלט על רוול ביחד.
הפאוור קאפל.
אם את סומכת עליי,
אעביר את המניות שלי לחברת האחזקות ברגע זה.
אם את סומכת עליי.
אני יכולה לשים משהו...
קצת יותר עליז?
בהחלט. בבקשה.
- ג'ינו -
אלה התקליטים של ג'ינו?
הם היו שלו, כן.
את יודעת,
ג'ינו אהב לתקלט בלה בן דוש.
הוא תמיד סיים את הערב בשיר הזה.
זה היה הסמל המסחרי שלו.
מי הוא היה, חוץ מ...
איש רעים?
כלומר, היה לו כישרון למשהו?
הוא בכלל לא היה איש רעים.
ג'ינו...
היה לו כישרון לחיים.
לחיים קלילים ללא דאגות וללילות ארוכים.
הוא היה בליין, לא איש רעים.
אם לא הוא,
עדיין הייתי אציל פרובינציאלי מתבודד,
שמרן וקפוץ תחת,
ספון באחוזה העתיקה שלו.
השתנית מאוד.
תיזהרי.
בואי, אני רוצה להראות לך משהו.
מוכנה?
- נתחיל. - אוקיי.
תיזהר! אתה תחנוק אותה באדי הצבע שלך.
תפסיק לקטר. היא צריכה להתרגל לזה.
פלומה הוא שם של אמנית.
כמו האבות שלה.
היי. למה את מתקשרת בשעה כזאת? איפה אבא?
אבא ישן. לכן התקשרתי אלייך.
ראיתי את פלומה בטלוויזיה. אבל לא הזכירו אותך.
טוב. שנה טובה גם לך, אימא.
הגיע הזמן.
שנה טובה.
יקירתי.
- מתה לראות אותך כבר -
- אני חושב עלייך... -
להצליב. ככה.
להעביר.
ושוב להעביר.
ככה.
מחט.
זה.
כאן.
להצליב.
אוקיי.
בהצלחה.
פלו, זו אני.
מה לעזאזל את עושה?
היום 2 בינואר. עובדי בית האופנה שלך מחכים לך
ואני לא יודעת מה להגיד להם.
אני יודעת שאת עוברת כל מיני עניינים אישיים ואת צריכה להיות לבד.
אבל גם אני לבד. ואני כבר לא יודעת מה לעשות.
תתקשרי אליי.
תחזרי.
בוקר טוב.
כן!
בואי נראה.
לא רע בשביל מתחילה.
ומצאתי את התחרה החדשה שלי.
אלסטית, עמידה, טבעונית.
מקומית.
מצאתי סטארט אפ בנאנט שמייצר חוטים מאצות.
רוקמות התחרה יכולות להתחיל לנסות אותו מחר.
לדו חוזר לים, שם נולד בית האופנה.
הקולקציה תיקרא
"הגל".
- טוב. להתראות. - להתראות.
אחרי כל מה שעשינו כדי להיפטר ממנו את החזרת אותו?
לפחות הוא נשאר לעזור לי.
אנשים לא יבינו.
חשבו עליו כעל יועץ, זה הכול.
אני מכירה אותו הרבה זמן.
הוא פוגע באנשים, אפילו לא בכוונה.
תודה, פרל. אני ילדה גדולה.
סיימנו כאן?
אני מתעבת סגלגל.
זה צבע לזקנות.
כל הקולקציה שלו בצבע לילך. קשה להיפטר מזה.
לא. הוא יצטרך להתחיל מחדש.
קרוב כל כך לתצוגה?
השמיים הם הגבול.
אני חייבת להיכנס מתחת לשולחן? אני לא ילדה.
חמודה, את עדיין הצעירה ביותר. זו מסורת.
למי הפרוסה הזאת?
אימא.
וזאת? הכי גדולה.
לסבתא.
אם אקבל את הקמע,
במי אבחר למלכה?
אימא!
סבתא.
- סבתא? - אימא!
תזמין אמבולנס.
- נו? - היא מרגישה יותר טוב.
יש משהו שאני צריך לדעת?
לא.
הבדיקה התקופתית שלה הייתה מושלמת.
היא רק עובדת קשה מדי.
חשבת על ההצעה שלי?
עדיין לא.
מה אתה עושה כאן?
פרל.
אנחנו בצרה צרורה.
נמאס לי לשמוע את זה.
אף פעם לא היינו בכאלה צרות.
תתקשר לדוד שלך או לאימא שלך, למישהו מהמשפחה.
נמאס לי לנקות אחריכם.
את זו שהם גנבו מאיתנו?
שמעתי שהם גנבו מלדו מישהו בשביל מילאנו.
זו את?
הייתי צריכה לעזוב מזמן.
אל תעזבי. לא עכשיו.
רוול רוצים את מניות הרוב בלדו.
זה נקרא סקופ?
אבל הפעם הם יצליחו.
אני חושש מהרע ביותר בנוגע למניות של ויקטור.
ואילו המניות שלי, הרע ביותר כבר קרה.
אבא שלי כנראה הבא בתור.
אני ממש זקוק לעזרתך.
אימא שלך עסוקה.
אני יודעת. היא מתאמנת לפילהרמונית.
אפילו את לא יודעת מה קורה שם?
נכון?
את נאמנה.
תכונה קריטית בעיני אימא שלי.
בשביל זה משלמים לי.
לך ולי יש המון דברים משותפים.
אני לא חושבת.
אימא שלי היא רואת חשבון פרובינציאלית, לא מנכ"לית.
לא בדיוק אותו רקע.
ייתכן. אבל שתינו פועלות בצללים כמו חיילות טובות.
אנשים רואים אותנו באותו אופן. לעולם לא נצליח בזכות עצמנו.
אני מרוצה מהמצב שלי.
בינתיים, ברור.
את יודעת למה האדריכלים של הפירמידות היו חשובים כל כך?
המבנים שלהם החזיקו מעמד.
וחשוב יותר, לא היה להם תחליף.
הם היו יחידים מסוגם. היה להם סוד.
הייתה דרך אחת להבטיח שהסוד לא יתגלה לעולם.
לקבור את הארכיטקט יחד עם פרעה.
מה שבאמת מתרחש במשרד הזה
יכול לשנות דברים רבים גם לך וגם לי.
תרגום: גלית אקסלרד