Vet du hvor raskt Perle-veskene solgte? På 35 sekunder.
Svindlere prøver alt å selge dem på internett.
Vi iscenesetter mangelen på varene så de virker mer eksklusive.
Kjøperne vil forhåndsbestille som gale. Det vil hjelpe på imagen.
Vil datteren din ha en? Men du har ingen barn.
- Spennende. - Utfordrende.
Du skapte blest.
EN STJERNE ER FØDT
Alle vil ha en del av kolleksjonen. Bli sett med din due. Du er kjendis.
Du har gitt dem en kolleksjon og en ny logo. Nå vil de ha deg.
Ikke noe press.
Se rett mot kameraet. Bra. Du er nydelig.
Hei.
Slapp av.
- Ja. - Glem de andre. Se på meg.
- Hva skal jeg gjøre? - Bare slapp av.
Flytt litt på deg. Denne veien.
Vær varsom.
Kan jeg vise deg noe? Jeg vil høre hva du synes.
OK.
Du er så pen.
- Legg deg ned. - Hva?
- Sånn? - Ja.
Sånn ja.
Takk.
- Din tur, Perle. - Du har det i blodet.
- Gode minner? - Som å gå tilbake.
Bedre enn botox.
Hva med å ta fra den gamle kampanjen?
- Det er mer ansiktsløft enn botox. - Hent vesken, Juliette. Takk.
Tre måneders ventetid er bra, men jeg vil ha seks.
Jeg må fortjene forfremmelsen.
Det er historien vår. "Alt endres, foruten vårt DNA."
Takk, Louise.
- Jeg så vel ikke for dum ut? - Det ser ut som om du har det moro.
Fordi det er moro.
Det er livet ditt nå.
- Paloma? Vi er klare for dere begge. - OK.
Jeg er deres største annonsør. Det får konsekvenser om jeg fjernes fra forsiden.
- Hva sa du? - Jeg anbefaler en operasjon.
Sekretæren min gir deg en dato.
Jeg har det travelt. Jeg gir deg en dato.
Tuller du?
Dette møtet var en tjeneste for doktor de Castres.
Jeg har mange pasienter som også ønsker å leve.
Vet du hvem jeg er?
Du har en hjernesvulst. Du vil ha den beste kirurgen, og det er meg.
Du interesserer meg fordi ingen andre kan hjelpe deg.
Sekretæren min vil gi deg en dato.
Hva er sjansen for et vellykket utfall?
- Hvilket? - Det er ingen priser.
Vi har råd til det.
Bestemor sier man skal velge det dyreste. Hun må ha det beste til bursdagen sin.
Går det bra?
LEDU-visningen var ganske døll.
- Så du på det? - Det er overalt på sosiale medier.
Det var skikkelig gammeldags.
Og den avslutningen… Med hun Perle… Spar meg for det.
Bestemor sier det er en alder for alt, men du er kanskje uenig.
Er det noe du vil si?
- Nå? - Han ga meg nøkkelen.
Så bra. Han liker deg visst.
- Har dere regelmessig sex? - Må jeg svare på det?
Sex er en del av jobben.
- Ingen bekymringer. - Fortsett sånn.
Men ikke bli involvert. Du må ikke utvikle sympati.
- Hvor lenge? - Hvordan det? Har du dårlig samvittighet?
Nei, men du hyret meg for å få ham til å signere.
- Vi må følge med ham til han begynner. - Og når er det?
- Couture-uken. - Tre måneder? Seriøst?
Jeg vil ha pengene nå, ellers stikker jeg.
- Moren din trenger penger. - Hold henne utenfor.
Du får siste avbetaling når det er over. Som planlagt.
Jeg er på vei inn. Vi snakkes.
- Var det moren din? - Ja.
- Hva snakket dere om? - Ingenting.
Visste du at hun har overvåket meg siden vi møttes?
- Det gjør hun da med alle. - Louise så bildene!
- Det vil gå over. - Hva med deg?
- Bryr du deg? - Vi er ikke de første som opplever dette.
Dessuten har dere ikke vært sammen de siste to månedene, ikke sant?
La oss begynne med blanke ark. Jeg klarte å få deg til å glemme henne.
Hvorfor viste hun deg dem? Hvorfor nå?
Hun vil kunngjøre på bursdagen sin at du blir ny CEO.
- Men hun må kunne stole på deg. - Besto jeg prøven?
Selvfølgelig.
- Er det Marie Iskariot? - Hvem?
Judas' mor. Lærte du ikke det på søndagsskolen?
Nei. Jeg ringer for å høre hvordan det går av ren og skjær godhet.
- Har du sett på nyhetene? - De gjorde meg helt usynlig.
- Når katten er borte… - Du burde ikke ha gitt katten sparken.
Musene er dine.
Hvordan går det?
Fortjener jeg dette?
Å gå i glemmeboken?
Du vil få anerkjennelse for ditt bidrag til motebransjen i ettertid.
Bra at ting blir bedre når jeg dør.
Du er så flink med ord. Jeg må gå. Hils Yann.
LEDU-REVOLUSJONEN
"Jeg vil gi moteindustrien samvittighet." Paloma Castel.
Vær så snill…
"Venus er i en ideell posisjon. Sats. Suksessen venter."
Stjernene har sagt sitt. Bør du ikke sjekke kontrakten i stedet?
- Den er så kjedelig. - Sikkert.
Men du vet ikke hvordan du unngår familiens veto.
Det er et selskap på Caymanøyene. Rovel gir meg et liksom-lån.
Trenger du penger?
Jeg later som jeg ikke kan betale tilbake, og de tar det jeg stiller som sikkerhet.
- Aksjene dine. - Du er smart.
Advokaten min sier det er noe suspekt, men lovlig.
Han har forhandlet fram en bedre lønn. De begynte med 1,5 millioner. Altfor lavt.
Ja. Veldig lavt. Det er bare 90 år med minstelønn.
Beklager. Det var…
Helt virkelighetsfjernt og egoistisk. Som vanlig.
Si når du er født, så skal jeg si hva som skjer.
Seriøst? Vi snakket om bursdagen min i forrige uke.
- Hvor kommer jeg fra? - Hva?
- Jeg har dårlig hukommelse. - Hvor er jeg fra?
Rouen?
Roubaix. Helt utrolig.
Du kan alt om kongehuset, men driter i meg.
De fattige kan rævkjøres.
Jeg bryr meg om deg.
Det merker man ikke.
Jeg må ta på min billige polyesterdress for å tjene dårlig hos familien din.
Ha det.
Selv om du ble født i 2000, kan du ikke ha unngått den.
LEDU-veskens første kampanje med det ikoniske bildet.
En veske like ikonisk som Hermès' Kelly eller Chanels Boy.
En tidløs veske som må forbli slik.
Paloma, moteverdenens nye dronning, gjorde ikke mye.
Litt farge, et begrenset opplag. Noe gammelt blir nytt.
Samme muse, samme veske, samme positur. Alt må endres så ingenting endres.
Oppsirkulert eller bare oppvarmet?
Jeg kopierer ikke.
Vesken min er faktisk noe helt nytt.
- Jeg burde ikke sagt ja til bildene. - Det er helt sikkert.
Jeg var imot kampanjen.
- Hva gjør vi? - Ingenting. Den er fremdeles liten.
Ingen reaksjon. Det vil forsvinne. Det er glemt om to dager.
- Takk. - Bare hyggelig.
Hva handlet det om?
Dette.
- Jeg kjenner deg ikke igjen. - Ikke jeg heller, om det hjelper.
Men det er deg på forsiden.
Palo?
Jeg forsto ikke hva som ville skje med deg.
Jeg undervurderte hvordan det påvirket meg.
Før visningen tenkte jeg at vi var sammen om dette.
Men ikke nå.
Jeg trenger deg på min side.
Jeg klarer det ikke uten deg.
OK.
Det vil gå bra. Jeg må bare ha litt tid til å venne meg til det.
OK. Bra.
Jeg designer en ny veske. Noe nytt. Ingen kopi. 100 % min idé.
I tillegg til couture?
- Går det bra? - La du igjen mobilen på kontoret?
- Ja, og jeg har skuddsikker vest. - Gi deg.
Hun blir hos deg for aksjene dine. Du blir hos henne for å bli CEO.
- Alle vinner. - Hva om hun vil skilles?
- Hva har Caroline mot deg? - Perle.
- Hun sier hun tilgir meg. - Og du tror henne?
Jeg aner ikke. Kanskje hun dumper meg når jeg legger aksjene i selskapet.
Jeg står klemt mellom mor og datter. Hva er ditt råd?
Som advokat eller venn?
Hvis du vil beskytte framtiden din hos Rovel, må du droppe Perle. For godt.
Vesken har ikke blitt eldre, men det har jeg.
Den er så vakker. Vanskelig å slå. Hvor fikk han ideen?
Den gangen hadde jeg alltid en stor veske full med alt mulig.
Vincent kalte meg for Mary Poppins. Han likte ikke vesken.
Så han skapte en veske som kunne inneholde alt.
Den første til å lage en laptopveske. Tusenårets veske. Praktisk og elegant.
- Den var en stor suksess. - Liker du at den er oppkalt etter deg?
Det er så nær man kan komme objektivisering.
Nei, Vincent kalte opp alle sine kreasjoner etter kvinnene i sitt liv.
Jeg var smigret av det.
Jeg var stolt. Det var som om jeg var en del av familien.
Men jeg hører aldri hjemme i deres verden.
Er det ikke bedre sånn?
Se på dem. Vil du være som dem?
Skjer det noe… mellom deg og Victor?
Han er drittsekken som ville senke Doppel.
- Så jeg forstår det nok ikke. - Det er ikke så komplisert.
Han jobbet hos LEDU og var så kjekk.
Jeg falt for den rike gutten.
- Var du en slik jente? - Nei, vi elsket hverandre faktisk.
Vi gjorde det.
Victor og jeg hadde store drømmer for LEDU. Vi ville starte en gruppe.
Ansette håndverkere.
Men Vincent kastet ham ut. Han skapte sitt liv mens jeg ble her.
- Jeg kunne ikke gjøre det alene. - Jo, du er gåsa som legger gullegg.
De tjener så mye på deg at du bør ha din egen statue.
- Man er ingenting hos LEDU uten aksjer. - Så be om aksjer.
Jeg mener det. Du fortjener det. Ingen aksjer. Ingen Perle.
Hun vil kveles av malingslukten.
Slutt å klage. Du kan ta henne opp selv.
Ta henne opp. Kom igjen.
Se på meg. Et lite smil.
Se på meg! Ja!
- Ja? - Er du sammen med kone og barn?
Ikke ring meg, Perle. Vi har ingen framtid sammen.
Det hadde vi aldri.
Hei! Du!
- Navarre? Slutt å følge meg. - Slipp meg. Jeg kjenner deg ikke.
Unnskyld. Jeg trodde du var en annen.
Se hva jeg fant.
Monsieur ville bruke det til en hvit veske, men ombestemte seg.
- Det er 25 helt nye skinn igjen. - Er det sant?
- Som råtner på lageret? - Ja.
- Hva er det? - Rester etter Perle-vesken.
Hva trenger en jente å ta med seg på byen i dag?
- Ikke mye. - Nettopp.
Dette århundrets Mary Poppins har alt her.
Det er lommeboken, kameraet, det hun trenger for arbeidet,
boken og speilet.
Husker du Fendis nøkkelringer laget av pelsrester?
Begrenset arbeid, ingen ekstra kostnader, stor fortjeneste.
Genialt.
For hver Perle-veske som lages kaster vi 40 %.
Sløseri.
Vi satser på 100 % vegansk skinn, men la oss ikke ofre kuene for ingenting.
Ye-Ji.
Vi kan lage tre av mine vesker med restene fra én Perle.
Hva heter den?
"Neutral". Både når det gjelder karbon og kjønn. Ingen flere kvinnenavn.
Vesken min blir unisex. Og bærekraftig.
Fantastisk. Vi lanserer prototypen nå.
Er det til meg?
En tidlig bursdagsgave. For jeg glemmer alltid datoer.
5000 EURO
Gratulerer med dagen.
Ikke misforstå. Jeg vil hjelpe deg.
Med kontanter ville det virke som om jeg betalte for sex.
Det virker som om du trenger dem, men det gjør ikke jeg…
Jeg er ikke fornærmet. Jeg kan ikke ta imot dem, men det er snilt.
- Sikker? - Ja.
Jeg forstår. Jeg var litt usikker. Kommer du i kveld?
Jeg liker å høre om Roubaix. Og folkene fra Roubaix.
Kult.
- Hallo! - Hei. Har du savnet meg?
Selvfølgelig.
Du har ikke lenger Paris' beste PR-agent.
Det er sikkert.
Vi savner deg. Jeg savner deg.
Men det er noe jeg vil snakke om. Sett deg.
Jeg vil be om et ekstraordinært styremøte for å vurdere min del i Palomas suksess.
Jeg vil ha aksjer.
Du fortjener det, men de vil si nei.
- Victor støtter meg ikke. - Han er ikke den rette for deg.
Jeg kan få Marie på min side. Jeg nevnte det, og hun sa ikke nei.
Hun kan kanskje overtale Vincent. Hvis jeg drar, er ikke deres kapital verdt mye.
Ja, kast terningen.
Jeg er lei av å hjelpe alle uten å få noen anerkjennelse.
Det gjelder deg også. Hvis det fungerer, kan du starte ditt merke.
- Her? - Det var det du ønsket. Jeg støtter deg.
Tre, to, en. Lagt ut.
Jeg ser det ikke. Jo, der er det.
Fornyelse, tilpasning. Sånn ser jeg motens framtid.
Jeg har funnet på en måte å bruke restene på.
Alt er fra uønskede rester. Ikke noe nytt.
Bare gjenbrukt.
NEUTRAL.
Av LEDU.
ELSKER DEN.
#MOTENSFRAMTID
JEG VIL HA EN TIL JUL!
ENDELIG EN VESKE FOR MANNEN!
NOE HELT NYTT.
ELSKER DEG, PALOMA!
ER DEN PÅ WISH?
Hvor har du sovet?
Hun var søt og sa ikke så mye. Akkurat det jeg trengte.
- Så du videoen? - Selvfølgelig. Jeg likte den først.
- Er det sant? - Du bør også komme deg ut.
Paris har mer å tilby enn LEDU.
Når jeg er ferdig med couture, lover jeg å besøke Eiffeltårnet.
Jeg må gå. Ha det.
Palomas kolleksjon var en suksess.
Vi vet alle at vi har opplevd de tre verste månedene i vår historie.
- Klar for eksamen? - Vel…
Kommer Vincent? Eller blir han på De gales øy?
Han er på video. Nelly sier han går i slåbrok hele dagen.
- Jeg bør være der. Han trenger meg. - Dette er ditt øyeblikk.
Vær litt egoistisk for en gangs skyld.
Du sitter i klisteret.
Unnskyld. Får jeg ta en selfie?
- Ja. OK. - Får jeg?
Se!
Jeg står her med hykleren Paloma Castel på vei inn…
På vei inn i det flotte kontoret for å snakke om meritokrati
- og økologi. - Slipp meg!
Taper.
REBELL MED SØLVSKJE
SKINNVESKE UTEN DYREPLAGERI?
Pokker.
GJØR SOM JEG SIER, IKKE SOM JEG GJØR
Hva skjer?
Har Vincent gjort noe igjen?
VIRKELIGHETSFJERN
- Nepo-baby. - Symbolsk kvotering.
Samme historie.
- Rasist. - Jeg er ingen rasist.
Jeg tar meg av det. Ikke kom tilbake.
"Nepo-baby"? Seriøst? Jenta har strevd hele livet.
Folk ser henne som LEDUs arving. Den 11. største formuen.
Du.
Jeg ba Vincent og Victor om ikke å komme. Møtet blir utsatt.
Kan du forlate oss, vennen?
Med glede.
Lykke til.
Vi bør ikke diskutere aksjene dine når planen din har ført til en imagekrise.
Hele teamet jobber med det.
- Vi tar oss av det. - Jeg håper det.
Men det er ingen grunn til å tappe mer av kapitalen nå.
Dårlig timing.
- Får jeg komme inn? - Vær så god.
- Internett er nådeløst. Går det bra? - Symbolsk kvotering? Forræder?
Jeg vet det er tøft der ute, men det er å gå for langt.
Ja.
Jeg takket ikke ja til det.
Beklager, men det gjorde du. Du er LEDUs kunstneriske leder.
LEDU er deg. Og du er LEDU med alt det innebærer.
De påstår at jeg er rasist.
- Jeg? - Haterne er uberegnelige.
De har flyttet fra Vincent til merket til deg.
- Hva skal jeg gjøre? - Det motsatte av Vincent.
Forlat elfenbenstårnet, gå inn i arenaen og gjør det godt igjen.
Og kutt for all del alle bånd til ham.
- Et rent kutt for å unngå infeksjon. - OK.
Og hva betyr det? En storslagen sannhetstale?
Sannheten er utdatert.
Postfakta er trenden.
Det som teller i dag er rene følelser. Snakk om følelsene.
Hunden bjeffer, men karavanen fortsetter.
Vær modig.
Robinson?
Takk.
Kjære Robinson. Sett deg.
Liker du utsikten?
Du kan snart spise lunsjen din her.
- Skal jeg fortelle om planene jeg har? - Jeg torde ikke spørre.
Målet mitt er klikk-generasjonen. Utfordringen er dilemmaet.
Hvordan være avhengig av rask mote, men samtidig være woke?
Ikke si du vil snakke om antivekst.
Nei, vi er alle i hamsterhjulet, og vi elsker det.
Men vi må dematerialisere mote. Skape det første delvis virtuelle motehuset.
Hva betyr det?
Det betyr å bruke avatarer som muser.
Butikker som ser ut som spillehaller. Ultrasofistikerte. Klær som kan strømmes.
Vi har et lite brukt marked med 3 milliarder gamere.
Kjære Robinson… Du og jeg vil bli gode venner.
Diane… Gratulerer med dagen.
Takk.
Ikke slipp.
Hun kommer snart.
Åpne øynene.
- Liker du det? - Tuller du? Jeg elsker det!
- Sjåføren venter, Louise. - Hvorfor får jeg ikke bli?
Fordi du er elleve og har en prøve i morgen.
Det er ikke en ordentlig bursdag. Bare en gjeng snyltere.
"Snyltere"? Kom, vennen.
Ha det, kjære.
Paloma?
I begynnelsen…
Gino syntes det var pretensiøst å kalle deg opp etter Picassos datter.
Han sa jeg trodde jeg var et geni.
Mens han bare fant på latterlige navn som…
Flower eller… Rain… Skjønner du?
Alt på grunn av turen til California.
Det var der han fikk viruset.
Men jeg vant. Selv moren din var enig.
Paloma.
Min lille due.
Unnskyld…
Jeg forstår ikke.
En morgen rablet jeg og tegnet et bilde.
Og…
Gino elsket det.
Han ville male en stor versjon som kunne bli sett overalt.
Den originale tegningen av duen…
er din?
Ja, den var min.
Synes du ikke jeg burde fått vite det?
Hvorfor forlot du meg hvis jeg var din lille due?
Hvorfor… Hvorfor kastet du meg ut da jeg kom hit?
- Du er mer gal enn jeg trodde. - Jeg vet det…
Jeg er så lei for det.
Jeg ødela alt.
Jeg visste ikke at den var Vincents. Du og Gino var tabu.
Jeg valgte motivet for å ære min far og distansere meg fra Vincent.
Men han har designet det.
Alle har rett. Jeg kopierer bare Vincent. Jeg ser nok latterlig ut med duen min.
Vesken din er fantastisk.
- Det endrer ingenting. - Det endrer alt.
Jeg tvinges til å ta stilling til ham nå.
Jeg trakasserer ham ikke. Det er ikke min stil.
Jeg vet det er vanskelig, men det er han eller deg.
Du må redde deg selv. Alt annet er uviktig.
- Et vakkert piano. - Takk.
- Spiller du? - Knapt.
Du er så beskjeden.
- Spill noe for oss. - Nei.
Hva med melodien du spilte i fjor sommer?
Kan jeg få deres oppmerksomhet? Diane vil spille for oss.
Jeg har mye å lære.
Vi har gjort det bra igjen i år, ikke sant?
Femti år i bransjen, men det var ingen som trodde jeg ville vare.
Vi har hatt fallgruver å unngå…
…kupp vi måtte knuse.
Min etterkommer står ved meg. Victor har gjort en fantastisk jobb.
Men så lenge jeg er her,
får dere holde ut med meg.
For meg!
Takk.
Vi skulle ikke snakkes.
Jeg skulle ikke giftet meg.
Jeg har latt som hele livet. Jeg orker ikke mer.
Jeg har såret alle. Jeg såret deg.
Hjelp meg.
- Tracy er tilbake. - La henne være i fred.
Jeg var fascinert av henne. Hun var tøff.
Brydde seg ikke om reglene.
Fri.
Og…
Jeg savner henne.
Kan du ikke komme tilbake nå som Vincent er borte?
Vi kan drive det hele.
Sammen.
Tar du meg tilbake?
Palo?
Pokker.
Jeg skal lage trøstepasta. OK?
Jeg vil vi skal dra til Berlin.
Jeg vil kjøpe stoff på Mauerpark loppemarked som vi pleide.
Så går vi til den tyrkiske yndlingsrestauranten. Og så til Berghain.
- Jeg vil ha tilbake det gamle livet mitt. - Du kan ikke gå tilbake. Det vil gå over.
Jeg kan ikke hevne meg på ham.
Ikke nå.
Han hevnet seg på deg. Du kalles rasist pga. ham. Skal du la det være?
Ikke la ham knuse deg. Du skylder ham ingenting.
Hvis han ser seg selv som faren din, vil han forstå.
Takk for at dere kom. God natt. Vi ses.
Hva skjedde?
Jeg tilga ham for at han var utro i alle år.
Jeg gjorde min jobb. Men du holdt ikke din del av avtalen.
Jeg ombestemte meg.
Victor gir oss aldri aksjene om han ikke tror han vil ta over etter deg.
Jeg kaster ham et nytt bein.
- Går det bra? - Jeg hater selskaper.
- Jeg ville ikke feire. Du insisterer… - På å gjøre deg glad?
Hvorfor skjuler du sannheten?
Du har ikke vært frisk på flere uker.
Er du syk?
Du stoler fremdeles ikke på meg.
Rita! Kan jeg få et glass vann?
Hvorfor er du sånn? Ser du ikke at jeg er bekymret for deg?
- Du vil bare at jeg skal dø. Den gang ei. - Er du udødelig nå? Rita.
Mor.
Jeg oppdaget at jeg var annerledes gjennom andres øyne. Hudfargen min.
De kleine, diskriminerende blikkene.
En jevn mikroaggresjon som former en.
Det begynner i barnehagen.
De sier at huden er møkkete.
Så man ønsker å være hvitere.
Så, på videregående sier de heller "farget" enn "svart".
Fordi "svart" er… skummelt.
Det er mer eller mindre fornærmende og ydmykende.
Og sånn fortsetter det, med spørsmål som:
"Hvor kommer du egentlig fra?"
Av og til er det bare tull.
Bare tull.
Morsomheter dreper ikke.
Men ordene gjør skade. De gjør skade og legger igjen store arr.
Jeg bifaller ingenting LEDUs tidligere kunstneriske leder sa.
Han er ikke min far.
Han er ikke min familie.
Jeg kom til LEDU for å endre ting. For å forandre moteverdenen.
Vincent Ledu… tilhører fortiden.
Han blir ikke en del av dette husets framtid.
Men jeg håper…
…at dere blir det.
Tekst: Tina Shortland