יש לך מושג באיזו מהירות אזלה המהדורה המיוחדת שלך של תיקי פרל?
בתוך 35 שניות.
ספסרים כבר מנסים למכור אותם באינטרנט.
אנחנו נמנף את המחסור כדי לחזק את הדימוי היוקרתי.
- לדו אווה הרציגובה -
הקונות יתנפלו על ההזמנה המוקדמת.
תרבות הדרופ היא מעולה לתדמית של מותג.
הבת שלך רוצה אחד?
אין לך ילדים, שכחת?
מרתק.
מאתגר.
התוכנית שלך עוררה באז.
- פלומה קסטל: כוכבת נולדה -
כולן רוצות פריט מהקולקציה שלך. כולן רוצות להיראות עם היונה שלך.
את דמות ציבורית עכשיו.
נתת להם קולקציה ולוגו חדש.
ועכשיו הם רוצים אותך.
אין לחץ בכלל.
תסתכלי עליי. יופי. את מקסימה.
שלום לך.
תירגעי.
שכחי מכולם. תסתכלי עליי.
מה לעשות?
תירגעי. רילקס.
תחליפי תנוחה. זוזי קצת לשם.
תהיי רכה.
מה המצב? אפשר להראות לך משהו?
אני רוצה לשמוע את דעתך על כמה דברים.
טוב.
את ממש יפה.
נהדר.
- עכשיו שכבי. - כן.
- ככה? - כן.
בבקשה.
תודה.
- תורך, פרל. - בחיי.
- זה בדם שלך. - כן.
- זיכרונות, הא? - כמו לחזור אחורה בזמן.
יותר טוב מבוטוקס.
מה דעתך שנשחזר את הקמפיין המקורי?
זה יותר מבוטוקס. זו כבר משיכת פנים רצינית.
ז'ולייט, תביאי את התיק, בבקשה.
רשימת המתנה של שלושה חודשים זה בסדר. אבל אני כאן כדי שהיא תתארך לשישה.
אני צריכה להצדיק את הקידום שלי, לא?
וזה הסיפור שלנו.
"הכול משתנה חוץ מהדנ"א."
תודה, לואיז.
לא הייתי מגוחכת, נכון?
נראית כאילו את נהנית מאוד.
כי זה כיף.
אלה החיים שלך מעכשיו.
פלומה? אנחנו מוכנות לצילום הזוגי.
אוקיי. אוקיי.
אני המפרסמת הכי גדולה שלך. איך את מעיזה להוריד אותי מהשער?
אל תתפלאי אם תמצאי את עצמך פרילנסרית.
מה אמרת, דוקטור?
אני ממליץ על ניתוח בהקדם האפשרי.
המזכירה שלי תיתן לך תאריך.
אני אקבע את התאריך. היומן שלי עמוס מאוד.
אתה צוחק עליי?
הסכמתי לפגישה הזאת כטובה לד"ר דה קסטר.
יש לי רשימה ארוכה של מטופלים שקשורים לחייהם לא פחות ממך.
אתה יודע מי אני?
אני יודע שיש לך גידול בראש במצב מתקדם.
את רוצה את הנוירוכירורג הכי טוב וזה אני.
מאדאם רוול, את מעניינת אותי כי אף אחד אחר לא יכול לעזור לך.
המזכירה שלי תיצור איתך קשר לקביעת תאריך.
אתה יכול לתת לי מושג על שיעור ההצלחה?
- איזה מהם? - אין מחירים.
אל תדאגי, אנחנו יכולים להרשות לעצמנו.
סבתא אומרת, "תמיד תבחרי את הכי יקר."
זה ליום ההולדת שלה.
אני רוצה לתת לה את הפסנתר הכי טוב.
את בסדר, מתוקה?
התצוגה של לדו הייתה די עלובה.
צפית בה?
היא בכל הרשתות החברתיות.
היא הייתה מיושנת כמו תמיד.
והפינאלה… עם פרל הזאת…
זוועה.
סבתא צודקת. יש גיל לכל דבר.
אבל אתה אולי לא תסכים.
לואיז, יש לך משהו להגיד?
נו?
הוא נתן לי את המפתח שלו.
נהדר.
הוא מחבב אותך מאוד.
אתם שוכבים באופן קבוע?
אני חייב לענות?
סקס הוא חלק מהעבודה.
אין מה לדאוג.
תמשיך ככה.
אבל אל תיקשר אליו.
אנחנו לא רוצים שתפתח את תסמונת המסתנן.
כמה זמן עוד?
למה? אתה מרגיש אשם?
לא, אבל שכרתם אותי כדי לגרום לו לחתום, והוא חותם.
אנחנו צריכים להשגיח עליו עד שהוא יתחיל.
ומתי זה יקרה?
- בשבוע האופנה העילית. - שלושה חודשים? את רצינית?
אני רוצה את הכסף עכשיו, או שאני בחוץ.
אימא שלך זקוקה לכסף.
אל תערבי את אימא שלי.
תקבל את התשלום האחרון כשזה ייגמר.
כמו שסוכם.
אני נכנסת. נדבר מחר.
זו הייתה אימא שלך?
כן.
על מה דיברתן?
על כלום.
חכי רגע. ידעת שהיא הציבה עליי מעקב מאז שנפגשנו?
היא עושה את זה לכולם. זה לא סיפור.
לואיז ראתה את התמונות, לעזאזל.
היא תתגבר.
ומה איתך?
לך לא אכפת?
אנחנו לא הזוג הראשון שעבר את זה.
חוץ מזה,
אתם כבר חודשיים לא ביחד, נכון?
אז זהו. בוא נפתח דף חדש.
הצלחתי לגרום לך לשכוח אותה.
למה היא הראתה לך אותן? למה עכשיו?
היא רוצה להכריז במסיבת יום ההולדת שלה שהיא ממנה אותך למנכ"ל.
אבל היא צריכה לדעת שאפשר לבטוח בך.
עברתי את המבחן?
כמובן.
תראו, תראו. מארי אשת קריות.
מי?
אימא של יהודה.
שכחת את שיעורי התנ"ך?
לא.
למעשה, הנשמה הטובה שאני מתקשרת כדי לדרוש בשלומך.
קראת את העיתונים?
הפכו אותי לבלתי נראה.
כשהחתול הולך העכברים חוגגים.
חבל שפיטרת את החתול.
העכברים הם שלך.
מה שלומך?
זה באמת מגיע לי?
לשקוע בתהום הנשייה?
הדורות הבאים יעשו צדק עם תרומתך החשובה לאופנה.
אני שמח לשמוע שהמצב ישתפר אחרי מותי.
תמיד ידעת למצוא את המילים הנכונות.
אני צריך לזוז. ד"ש לבעלך.
- אל המהפכה של לדו -
"הערתי את המצפון של תעשיית האופנה."
פלומה קסטל.
תחסכו ממני.
"נוגה במיקום אידיאלי.
לך על זה. ההצלחה בהישג יד."
הכוכבים אמרו את דברים.
לא כדאי שתעיין בחוזה שלך?
- הוא משעמם להחריד. - אני בטוח.
אבל אתה אפילו לא מסוגל להסביר איך להתחמק מהווטו של המשפחה שלך.
יש חברה באיי קיימן. רוול יתנו לי הלוואה פיקטיבית.
כי אתה צריך כסף?
אני אטען שאני לא יכול להחזיר את ההלוואה,
והם יממשו את הביטחונות שלי.
- המניות שלך. - איזה חכם אתה.
עורך הדין שלי אומר שזה מפוקפק אבל חוקי.
הוא דן איתם שוב על השכר השנתי שלי.
הם פתחו ב-1.5 מיליון, וזה נמוך.
נמוך מאוד. רק 90 שנה של שכר מינימום.
סליחה.
זה היה…
זה היה מנותק לגמרי ואנוכי.
כרגיל.
תגיד לי את תאריך הלידה שלך. אגיד לך מה צפוי.
אתה אמיתי?
דיברנו על יום הולדתי לפני שבוע.
מאיפה אני?
מה?
יש לי זיכרון של דג זהב…
לא. מאיפה אני?
מרואן?
מרובה.
לא ייאמן.
אתה מכיר את חיי האצולה בעל פה, אבל החיים שלי לא מעניינים אותך.
העניים טובים רק לזיונים.
אתה מעניין אותי.
אי אפשר לדעת.
עכשיו אלבש את חליפת הפוליאסטר הזולה שלי
ואלך להרוויח את שכר הרעב שלי בחברה של המשפחה שלך.
ביי.
גם אם נולדת בשנת 2000, לא היית יכולה לפספס את זה.
הקמפיין הראשון של תיק לדו.
ותמונת הפולחן הזאת.
- איט באג -
"איט באג" הוא תיק איקוני לא פחות מ"קלי" של הרמס ו"בוי" של שאנל.
מוצר על-זמני שחייב להישאר כזה.
פלומה, מלכת האופנה החדשה, לא התאמצה יותר מדי.
קצת צבע, מהדורה מוגבלת, והישן נהפך לחדש.
אותה מוזה, אותו תיק, אותה פוזה.
הכול צריך להשתנות כדי שכלום לא ישתנה.
מיחזור מושבח…
או אטריות מחוממות?
אני לא חקיינית.
נהפוך הוא, התיק שלי הוא דגם חדש.
פישלתי. חבל שהסכמתי לשחזור הקמפיין הישן.
זה בטוח.
אני התנגדתי לקמפיין הזה.
מה נעשה?
כלום. זה עדיין קטן. אין תגובה.
בלי תגובה זה יתפוגג מעצמו.
בעוד יומיים זה יישכח.
- תודה. - בכיף.
מה הסיפור?
זה.
אני בכלל לא מזהה אותך.
גם אני לא, אם זה משפר את הרגשתך.
כן, אבל זו על השער.
פלו?
אני חושבת שלא הבנתי מה יקרה לך.
ולא הערכתי נכון עד כמה זה ישפיע עליי.
לפני התוכנית, עדיין האמנתי שאנחנו בסירה אחת.
היום כבר לא.
אני צריכה אותך לצדי.
לא אוכל לעשות את זה בלעדייך.
טוב.
יהיה בסדר.
אני רק צריכה זמן להתרגל לזה.
אוקיי.
סבבה.
אני אעצב תיק חדש.
מאפס, בלי העתקות.
רעיון שלי ב-100 אחוז.
בנוסף לאופנה עילית?
אתה בסדר?
השארת את הטלפון שלך במשרד?
כן, ואני לובש אפוד מגן.
תפסיק.
היא נשארת איתך בשביל המניות שלך.
אתה נשאר איתה בשביל תפקיד המנכ"ל.
- משתלם לכולם. - ואם היא תבקש להתגרש?
מה יש לקרולין נגדך?
פרל.
היא אומרת שהיא סולחת לי.
אתה מאמין לה?
בכנות, אין לי מושג.
היא עלולה לזרוק אותי ברגע שאכניס את המניות שלי לחברת האחזקות.
אני תקוע בין האימא לבת.
מה אתה מציע?
כעורך הדין שלך או כחבר?
אם אתה רוצה להגן על העתיד שלך ברוול,
תזרוק את פרל.
לתמיד.
התיק הזה לא הזדקן בכלל. בניגוד אליי.
הוא באמת יפהפה.
קשה להתעלות עליו.
מאיפה בא לו הרעיון?
באותם ימים תמיד היה לי תיק נשיאה ענקי מלא דברים.
ונסן כינה אותי מרי פופינס.
הוא חשב שהתיק שלי חסר שיק.
אז הוא יצר תיק שיכול לשאת את כל מה שאישה צריכה.
הוא היה הראשון שיצר תיק למחשב נייד.
תיק המילניום. שימושי ואלגנטי.
הוא היה הצלחה אדירה.
לא מפריע לך שהוא קרא לתיק על שמך?
אל תיעלבי, אבל זה שיא ההחפצה.
ונסן קרא ליצירות המרכזיות שלו על שם הנשים החשובות בחייו.
בזמנו זה החמיא לי.
הייתי גאה כל כך. הרגשתי כאילו אני חלק מהמשפחה.
אבל לעולם לא אשתייך באמת לעולם שלהם.
לא עדיף ככה?
כלומר, תסתכלי עליהם.
מי רוצה להיות כמוהם?
יש משהו…
בינך לבין ויקטור?
מבחינתי הוא המניאק שניסה למוטט את דופל.
אז ייתכן שאני מפספסת את הקונספציה.
לא, זה לא כל כך מסובך.
הוא עבד בלדו והוא היה מהמם.
התאהבתי בילד העשיר.
וואו. היית בחורה כזאת?
לא, היינו באמת מאוהבים.
באמת.
לוויקטור ולי היו חלומות גדולים בנוגע ללדו.
רצינו להקים קבוצה
עם אומני בית.
אבל ונסן העיף אותו.
הוא בנה את חייו במקום אחר ואני נשארתי כאן.
לא יכולתי להצליח לבדי.
זה לא נכון. את התרנגולת שמטילה להם ביצי זהב.
את מכניסה כל כך הרבה כסף, שאת ראויה לפסל משלך.
את לא כלום בלדו אם אין לך מניות.
אז תבקשי מניות.
אני רצינית. מגיע לך.
אין מניות, אין פרל.
תיזהר. היא תיחנק מאדי הצבע.
אולי תפסיק לקטר?
תרים אותה.
תסתכל עליי. חיוך קטן.
תסתכל עליי. כן, כן.
כן?
אתה עם אשתך ועם הילדה?
תפסיקי להתקשר אליי, פרל.
אין לנו עתיד ביחד.
אף פעם לא היה.
היי… היי!
נאבאר?
תפסיק לעקוב אחריי, טוב?
עזוב אותי.
אני לא מכיר אותך.
סליחה.
חשבתי שאתה מישהו אחר.
פלו, תראי מה מצאתי.
מיסייה רצה ליצור מזה תיק לבן,
אבל הוא חזר בו.
נשארו 25 יריעות עור חדשות לגמרי.
- באמת? - כן.
- מעלות עובש במחסן? - כן.
מה זה?
השאריות מתיקי פרל.
מה צריכה בחורה בימינו כדי לצאת לבלות?
- לא הרבה. - בדיוק.
אצל מרי פופינס של המאה ה-21 הכול נמצא כאן.
זה הארנק שלה, המצלמה שלה,
כלי העבודה שלה,
הספר שלה והראי שלה.
זוכרת את מחזיק המפתחות עם הפונפון של פנדי שיוצר משאריות פרווה?
מעט עבודה, ללא עלויות נוספות ומתח רווחים עצום.
גאוני.
על כל תיק פרל שהחברה מייצרת
אנחנו זורקים לפח 40 אחוז.
בזבוז מטורף.
אנחנו שואפות ל-100 אחוז עור טבעוני בתוך שנה.
עד אז בואו נפסיק להקריב פרות לחינם.
נכון?
יה-ג'י.
נוכל לייצר שלושה תיקים שלי מהשאריות של תיק פרל אחד.
איך הוא נקרא?
"ניטרלי".
כמו בפחם ובמגדר.
לא נקרא לחפצים על שם נשים.
התיק שלי יהיה יוניסקס.
ובר-קיימא.
מבריק.
בואי נשיק את האבטיפוס מיד.
זה בשבילי?
זו מתנת יום הולדת מוקדמת, כי אני תמיד שוכח תאריכים.
- 5,000 אירו -
יום הולדת שמח.
אל תבין את זה לא נכון. אני רק רוצה לעזור.
חשבתי שכסף מזומן ייראה כאילו אני משלם על סקס איתך.
כיוון שנראה שאתה במצוקה, ואני לא…
אני לא נעלב.
אני לא יכול לקבל, אבל זה יפה מאוד מצדך.
- אתה בטוח? - כן.
אני מבין. היו לי היסוסים.
תבוא הערב?
אשמח לשמוע אותך מדבר על רובה.
ועל ילידי רובה.
סבבה.
שלום לך.
נו? מתגעגעת אליי?
כמובן.
יופי של תקלה תקשורתית.
היחצ"ן הכי טוב בפריז כבר לא אצלכם.
זה בטוח.
אנחנו מתגעגעים אליך.
אני מתגעגעת אליך.
אבל אני רוצה לדבר איתך על משהו אחר.
שב.
אני הולכת לבקש כינוס חירום של ההנהלה
כדי לדון בתרומה שלי להצלחה של פלומה.
אני רוצה מניות של החברה.
מגיע לך, אבל את יודעת שהם יסרבו, נכון?
ויקטור מסרב לתמוך בי.
תמיד אמרתי שהוא לא הגבר בשבילך.
אבל אוכל לדחוף את זה בעזרת מארי.
העליתי את הנושא איתה. היא לא אמרה לא.
אולי היא אפילו תשכנע את ונסן.
אם אעזוב,
האופציות שלך לא יהיו שוות הרבה.
כן, לכי על זה, אחותי.
נמאס לי להיות המושיע שלא זוכה להכרה.
זה נכון גם לגביך.
אם זה יעבוד,
תוכל להשיק מותג משלך.
- כאן? - זה מה שתמיד רצית.
אני אתמוך בך.
שלוש, שתיים, אחת.
נשלח.
- בית לדו -
אני לא רואה את זה.
אה, הנה זה.
לחדש, להמציא, להסתגל. כך אני רואה את עתיד האופנה.
חשבתי על עבודת טלאים כדי להביא ערך לשאריות שלנו.
הכול נלקח מעודפי מלאי.
אין שום דבר חדש.
רק שינוי ייעוד.
- ניטרלי -
מאת לדו.
- אהבתי -
- וואו -
- #עתיד האופנה -
- רוצה אותו לחג המולד! -
- סוף סוף תיק לגברים! תודה! -
- מטורף -
- אוהב אותך פלומה -
- הוא נמכר ב"ויש"? -
איפה ישנת, אחותי?
היא הייתה חמודה ולא דיברה הרבה. בדיוק מה שאני צריכה עכשיו.
ראית את הסרטון?
ברור שראיתי. הלייק הראשון היה ממני.
באמת?
פלו, גם את צריכה לצאת.
פריז היא לא רק בית לדו.
ברגע שהקולקציה תהיה מוכנה,
אני מבטיחה שנלך למגדל אייפל.
צריכה לזוז. נשיקה גדולה.
הקולקציה של פלומה הייתה סיפור הצלחה.
כולנו יודעים שעברנו את שלושת החודשים הגרועים בתולדותינו.
מוכנה לבחינה?
פחות או יותר.
ונסן יהיה שם? או שהוא נשאר בשאטר איילנד?
הוא ישלח סרטון.
נלי אומרת שהוא מסתובב בחלוק רחצה כל היום.
מוזר לי לא להיות שם.
- הוא זקוק לי. - זה הרגע שלך.
תתענגי עליו. תהיי קצת אנוכית.
לשם שינוי.
פרצה מלחמת בוץ.
- לדו ניטרלי -
- סליחה. - כן?
אפשר לצלם איתך סלפי?
בטח. בסדר.
- אפשר? - כן.
תראי.
אני עם הצבועה מספר אחת, פלומה קסטל.
בדרכה ל…
בדרכה למשרד המפואר שלה כדי לדבר על מריטוקרטיה
- ועל אקולוגיה. - עזוב אותי.
אפסית.
- מורדת מזויפת #ניפובייבי -
- תיק עור ללא אכזריות? -
- #יחס מועדף #קרבה לצלחת -
לעזאזל.
- עשו מה שאני אומרת, לא מה שאני עושה בוגדת -
מה קורה?
אל תגידו שוונסן עשה את זה שוב.
- מנותקת לגמרי -
- נפו-בייבי. - מיעוט מחמד.
הסיפור חוזר על עצמו.
גזענית כמו אבא שלה.
אני לא גזען. הבת של האקס שלי שחורה.
אני אטפל בזה.
אל תחזור.
נפו-בייבי? ברצינות?
הבחורה נאבקה כל חייה.
אנשים רואים אותה כיורשת של לדו, מקום 11 בין עשירי צרפת.
היי. פססט.
ביטלתי את ונסן ואת ויקטור.
הישיבה הסתיימה.
יקירי? תשאיר אותנו לבד, בבקשה.
בשמחה.
חזקו ואמצו.
אני לא חושבת שזה הזמן הנכון לדבר על המניות שלך
לאור העובדה שמסע הפרסום שלך יצר משבר תדמיתי חדש.
הצוות כולו מטפל בעניין.
- אנחנו ממזערים נזקים. - אני מקווה מאוד.
בינתיים אני לא מוצאת סיבה לדלל את הון המניות שלנו שממילא הצטמצם.
הגיע הזמן.
אפשר להיכנס?
בטח, תיכנס.
האינטרנט הוא אכזרי. את בסדר?
מיעוט מחמד?
בוגדת?
אני יודעת שזה המערב הפרוע שם, אבל זה יותר מדי.
ממש כך.
לא לזה כיוונתי.
סליחה, אבל דווקא כן.
את המנהלת האמנותית של לדו.
לדו זה את.
ואת זה לדו, עם כל המטען הנלווה.
הם מאשימים אותי בגזענות.
- אותי? - המטרות של ההייטרים מתחלפות מרגע לרגע.
הם פשוט עברו מוונסן למותג ומהמותג אלייך.
מה לעשות?
ההפך ממה שוונסן עשה.
תרדי ממגדל השן שלך, תיכנסי לגוב האריות ותעשי תיקון.
ומעל לכול, נתקי את הקשרים שלך איתו.
- חיתוך מהיר וחלק כדי לבלום את הנמק. - בסדר.
מה זה אומר בדיוק?
נאום "האמת שלי" הגדול?
האמת כבר לא באופנה.
הטרנד הוא פוסט-אמת.
מה שנחשב היום הוא הרגש הגולמי.
דברי על הרגשות שלך.
הכלבים נובחים והשיירה עוברת.
תהיי אמיצה.
רובנסון?
תודה.
- רוול -
רובנסון יקירי.
שב.
אתה אוהב את הנוף?
בקרוב תעביר כאן את הפסקת הצהריים שלך.
רוצה לשמוע מה אני מתכנן למותג?
לא העזתי לשאול.
המטרה שלי היא דור הקליק.
האתגר שלי הוא הפרדוקס שלהם.
איך להיות באותו זמן גם מכורים לאופנה מהירה וגם "ווק"?
אל תגיד שאתה הולך לדבר על רעיון ביטול הצמיחה.
לא, לא, לא. כולנו כמו אוגרים בגלגל ריצה ומתים על זה.
אבל אנחנו חייבים לבטל את החומריות של האופנה.
אני רוצה שנהיה בית האופנה החצי וירטואלי הראשון.
מה זה אומר בכלל?
זה אומר אוואטרים בתור מוזות.
בוטיקים שנראים כמו אולמות משחקי וידאו.
אולטרה-מתוחכם.
בגדים שמיועדים לסטרימינג.
קיים שוק בלתי מנוצל של שלושה מיליארד גיימרים.
רובנסון יקירי,
אתה ואני נסתדר מצוין בינינו.
דיאן,
יום הולדת שמח.
תודה.
אל תעזבי, טוב?
זה בסדר. היא כבר יורדת.
פיקחי את העיניים.
את אוהבת?
את צוחקת? אני מתה עליו.
לואיז, הנהג מחכה.
למה אני לא יכולה להישאר?
כי את בת 11 ויש לך בחינה מחר.
לא תפסידי הרבה. זה לא יום הולדת אמיתי.
סתם חבורה של אוכלי חינם.
אוכלי חינם?
בואי נלך, מתוקה.
להתראות, אהובה.
פלומה?
בהתחלה…
ג'ינו חשב שזה יומרני לקרוא לך כמו לבת של פיקאסו.
הוא אמר שאני חושב שאני גאון.
ואילו הוא,
הוא הציע רק שמות מגוחכים כמו…
פרח או…
גשם… את קולטת את הרעיון.
והכול בגלל הנסיעה שלו לקליפורניה.
שם הוא נדבק בנגיף הארור.
אבל אני קיבלתי את מבוקשי.
אפילו אימא שלך הסכימה.
פלומה.
יונה קטנה שלי.
סליחה, אבל…
אני לא בטוחה שאני מבינה.
בוקר אחד ישבתי ושרבטתי,
וציירתי ציור.
ו…
ג'ינו אהב אותו.
הוא רצה לצייר גרסת ענק
שאפשר יהיה לראות מכל מקום.
הציור המקורי…
של היונה…
הוא שלך?
כן, הוא היה שלי.
אתה לא חושב שהייתה לי הזכות לדעת?
למה נטשת אותי…
אם הייתי היונה הקטנה שלך?
למה…
למה גירשת אותי כשהגעתי לכאן?
אתה עוד יותר דפוק ממה שחשבתי.
אני יודע…
אני מצטער.
אני באמת מצטער.
הרסתי הכול.
נשבעת לך שלא ידעתי שזה ציור של ונסן.
את וג'ינו הייתם טאבו.
בחרתי במוטיב הזה
כמחווה לאבא שלי וכדי לבדל את עצמי מוונסן.
אבל גיליתי שהוא עיצב אותו.
כולם צודקים. אני רק מחקה את ונסן.
אני בטח נראית מגוחכת עכשיו עם היונה שלי.
התיק שלך עדיין מהמם.
- זה לא משנה כלום. - זה משנה הכול.
זה מאלץ אותי למצב את עצמי ביחס אליו.
לא אלכלך עליו באינטרנט. זה לא הסגנון שלי.
אני יודעת שזה קשה,
אבל זה או הוא או את.
את צריכה להציל את עצמך.
כל השאר לא חשוב.
- איזה פסנתר יפה. - תודה.
- ניגנת? - בקושי.
את צנועה מדי, אימא.
- נגני לנו משהו. - לא.
אולי תנגני את המנגינה שניגנת בקיץ שעבר?
אפשר לקבל את תשומת ליבכם?
דיאן הולכת לנגן לנו.
יש לי הרבה מה ללמוד.
התקדמנו יפה השנה, לא כן?
חמישים שנה בתחום,
וכל השנים כולם חשבו שאני לא אשרוד.
הייתי צריכה להיזהר ממלכודות…
ולמחוץ ניסיונות הפיכה.
היורש שלי כבר מחכה על הקווים.
ויקטור עשה נפלאות בשנה האחרונה.
אבל כל עוד אני כאן,
תצטרך לסבול אותי.
לחיי!
תודה.
חשבתי שאסור לנו להתקשר זה לזו.
חבל שהתחתנתי איתה.
כל החיים שלי העמדתי פנים.
אני לא יכול יותר.
פגעתי בכולם.
פגעתי בך.
בבקשה, עזרי לי.
טרייסי חזרה?
תשאיר אותה במקומה הראוי.
הייתי מוקסם ממנה כל כך.
היא הייתה נאמנה לעצמה.
אדישה למוסכמות.
חופשייה.
ו…
אני מתגעגע אליה.
תקשיב.
ונסן עזב, אז למה שלא תחזור?
אנחנו יכולים לנהל את העסק.
ביחד.
תקבלי אותי בחזרה?
פלו?
לעזאזל.
אכין לנו את הפסטה לימים קשים.
טוב?
אני רוצה לחזור הביתה לברלין.
אני רוצה לקנות בדים בשוק הפשפשים מאוארפארק.
כמו פעם.
אחר כך נלך למסעדה הטורקית שאהבנו.
ואחר כך נלך לברגהיין.
אני רוצה לחזור לחיינו מפעם.
אי אפשר לחזור.
אבל גם זה יעבור.
אני לא יכולה לרדוף אותו.
לא עכשיו.
הוא לא רדף אותך?
בגללו קוראים לך גזענית.
אסור לך לעבור על זה בשתיקה.
אל תיתני לו להפיל אותך. את לא חייבת לו כלום.
אם הוא רואה את עצמו כאבא שלך, הוא יבין.
תודה שבאתם.
לילה טוב. נתראה בקרוב.
מה עבר עלייך?
אני סלחתי לו על שבגד בי כל השנים.
אני מילאתי את חלקי.
אבל בגחמה של רגע את נסוגה מהחלק שלך בעסקה.
שיניתי את דעתי.
ויקטור לא ייתן לנו את המניות שלו
אם לא תשכנעי אותו שהוא יירש אותך.
אזרוק לו עצם אחרת לכרסם.
את בסדר?
אני שונאת אירועים חברתיים.
אמרתי לך שאני לא רוצה לחגוג יום הולדת.
- את מתעקשת… - לנסות לשמח אותך?
למה את מסתירה ממני את האמת?
את במצב לא טוב כבר הרבה זמן. אני רואה את זה.
את חולה?
אחרי כל מה שעשיתי למענך, את עדיין לא מאמינה בי.
ריטה!
אני יכולה לקבל כוס מים, בבקשה?
למה את ככה איתי?
את לא רואה שאני דואגת לך?
את רק רוצה שאני אתמוטט. זה לא יקרה.
עכשיו את בת-אלמוות?
ריטה.
אימא.
בהתחלה הרגשתי שאני שונה דרך העיניים של אחרים.
צבע העור שלי.
המבט המזלזל, המפלה.
רצף של מיקרו-אגרסיות שמעצבות את אישיותך בעקיפין.
זה מתחיל בגן הילדים.
אומרים לך שהעור שלך מלוכלך.
אז את רוצה להיות לבנה יותר.
אחר כך, בתיכון,
הם מעדיפים להגיד "צבעונית" ולא "שחורה".
- בית לדו שידור חי -
כי "שחור" זה…
מפחיד.
וגם קצת מעליב ומשפיל.
וזה נמשך
בשאלות כמו,
"מאיפה את באמת?"
לפעמים זו בדיחה.
סתם בדיחה.
בדיחות לא הורגות.
אבל מילים מכאיבות.
הן מכאיבות ומשאירות צלקות עמוקות.
אני לא תומכת באף מילה שאמר המנהל האמנותי הקודם של לדו.
הוא לא אבא שלי.
הוא לא בן משפחה שלי.
באתי ללדו כדי לשנות דברים, לשנות את האופנה.
ונסן לדו…
עבר זמנו.
הוא לא יהיה חלק מהעתיד של בית האופנה.
אבל אני מקווה…
שאתם כן.
תרגום: גלית אקסלרד