Знаеш ли колко бързо се разпродаде лимитираната чанта "Перл"? За 35 секунди.
Измамниците вече пробутват ментета в интернет.
Ще използваме недостига, за да подсилим впечатлението за изключителност.
"ЛЕДУ" ЕВА ХЕРЦИГОВА
Ще ни залеят с предварителни поръчки. Идеално за имиджа на марката.
Дъщеря ти иска чанта? Забрави ли, че нямаш деца?
- Вълнуващо. - Предизвикателно. Всички обсъждат ревюто.
Всеки иска тоалет от колекцията, за да го видят с твоя гълъб!
Вече си публична личност. Даде им колекция и ново лого.
- И сега искат теб. - Значи да не се притеснявам.
Погледни ме. Супер, прекрасна си.
Здравей.
Спокойно.
Забрави за другите, гледай мен.
- Какво да правя? - Успокой се, отпусни се.
Смени позата, ела насам.
Бъди деликатна.
Може ли да ти покажа нещо? Искам мнението ти за един-два детайла.
- Така. - Много си красива.
Прекрасно, легни.
- Така ли? - Ето.
Благодаря. Перл, твой ред е.
Вродено ти е.
- Спомени, а? - Като едно време.
По-хубаво от ботокс.
А връщане към старата кампания?
- Това не е ботокс, а сериозен фейслифт. - Жулиет, донеси чантата.
Списъкът с чакащите е тримесечен, ще го увелича на шест.
Да си заслужа повишението.
Това внушаваме - "Всичко се променя, освен нашата ДНК".
Благодаря, Луиз.
- Нали не бях твърде смешна? - Определено се забавляваше.
Защото е забавно.
Вече това ще е животът ти.
- Палома? Готови сме за снимката с Перл. - Добре, хубаво.
Аз съм най-големият ви рекламодател, а не съм на корицата?
Накрая ще излезете на свободна практика!
- Какво казахте, докторе? - Препоръчвам операция възможно най-скоро.
- Секретарката ми ще ви даде дата. - Аз я определям, графикът ми е запълнен.
Сигурно се шегувате.
С тази среща правя услуга на доктор Дьо Кастр.
Имам дълъг списък с пациенти, на които също им се живее.
- Знаете ли коя съм? - Знам, че имате напреднал мозъчен тумор.
Искате най-добрия неврохирург и това съм аз.
Мадам Ровел, никой друг не може да ви помогне.
- Секретарката ми ще ви се обади за дата. - Какъв е процентът на успеваемост?
- Кое искаш? - Няма цени.
- Можем да си го позволим. - Баба казва да избирам най-скъпото.
За рождения й ден е, искам най-доброто пиано.
- Добре ли си, миличка? - Ревюто на "ЛЕДУ" беше пълна скръб.
- Гледа ли го? - Във всички социални мрежи е.
Старомодно, както винаги.
А и финалът с онази Перл…
Олеле. Баба е права, за всичко си има възраст.
Но може и да не си съгласен.
Луиз, намекваш ли нещо?
Е?
- Той ми даде ключа си. - Супер, явно наистина те харесва.
- Редовно ли правите секс? - Трябва ли да отговарям?
Сексът е част от задачата.
- Всичко е на шест. - Продължавай все така, но не хлътвай.
Да не развиеш синдром под прикритие.
- Колко време още? - Защо, гузен ли се чувстваш?
Не, но ме наехте, за да подпише, и е напът.
- Ще го следим, докато започне при нас. - И кога ще е това?
- В Седмицата на модата. - След три месеца?!
Искам си парите или се отказвам.
- Майка ти има нужда от пари. - Не я замесвай.
Ще получиш последното плащане накрая, както се разбрахме.
Тъкмо влизам, ще говорим утре.
- Майка ти ли беше? - Да.
- За какво говорехте? - За нищо.
Знаеш ли, че ме е следила, откакто се запознахме?
- Прави го с всички. - Луиз е видяла снимките, за бога!
- Ще го превъзмогне. - Ами ти?
- Не те ли е грижа? - Не сме първата двойка с такъв проблем.
Освен това от два месеца не сте заедно, нали?
Значи край, започваме начисто. Успях да те накарам да я забравиш.
Защо ти ги е показала точно сега?
На рождения си ден ще обяви назначаването ти.
- Но трябва да може да ти се довери. - Издържах ли теста?
Разбира се.
- Виж ти, Мария Искариотска. - Коя?
- Майката на Юда. Забрави ли вероучението? - Не.
Всъщност добрата ми душа се обажда, за да види как си.
- Чете ли пресата? - Направиха ме тотално невидим.
- Когато котката я няма… - Не трябваше да уволнявате котката.
Мишките са твои.
Как си?
Наистина ли го заслужавам? Да потъна в забвение?
Идните поколения ще оценят по достойнство големия ти принос към модата.
Хубаво е, че нещата ще се подобрят след смъртта ми.
Винаги намираш подходящите думи. Ще затварям, поздрави Ян.
"ЕЛ" РЕВОЛЮЦИЯТА В "ЛЕДУ"
"Ще събудя съвестта на модната индустрия."
Палома Кастел. Олеле!
"Венера е в идеалния дом. Действайте, чака ви успех!"
Звездите проговориха! Но прегледай договора, вместо хороскопа.
- Неописуемо скучен е. - Сигурно.
Но как точно ще заобиколиш ветото на семейството си?
Чрез фирма на Кайманите. Ровел ще ми даде фиктивен заем.
Имаш нужда от пари?
Ще се престоря, че не мога да върна заема и ще конфискуват обезпечението ми.
- Твоите акции. - Колко си умен!
Адвокатът ми казва, че е съмнително, но законно.
Сега договаря годишната ми заплата. Предложиха 1,5 милиона, което е малко.
Малко е - само 90 годишни минимални работни заплати.
Извинявай.
- Май съм… - Без връзка с реалността и егоцентричен.
Както винаги.
Кажи си рождената дата да узнаеш какво те чака.
Не я ли помниш? Казах ти я преди седмица.
- А откъде съм? - Какво?
- Паметта ми е като на рибка. - Кажи откъде съм.
От Руан?
От Рубе. Не е истина!
Знаеш наизуст живота на кралските особи, но не ти пука за моя.
Бедните стават само за секс.
Аз държа на теб.
Не си личи.
Обличам си евтиния полиестерен костюм
и отивам да работя за семейството ти на мизерна заплата. Чао.
Дори да сте родени през 2000 г., няма как да сте пропуснали
първата кампания на чантата "ЛЕДУ" и тази култова снимка.
Чанта, емблематична като "Кели" на "Ермес" или "Момче" на "Шанел".
Непреходно изделие.
Новата кралица на модата Палома не се старае особено.
Малко боя, лимитирана серия - и старото става ново.
Същата муза, чанта и поза. Всичко се променя, за да остане същото.
Рециклирана или претоплена?
Не съм подражател. Напротив, чантата ми е нов модел.
Сбърках, не биваше да се връщаме към миналото.
Така е.
Бях против тази кампания.
Какво да правим?
Нищо, не са го раздухали. Без коментар, без реакция. Ще отшуми.
След два дни ще се забрави.
- Благодаря. - Моля.
Защо избухна?
Заради това.
- Не мога да те позная. - Ако ще те успокои, и аз не мога.
Да, но на корицата си ти.
Пало.
Явно не разбрах какво ще се случи с теб.
И подцених как ще ми се отрази.
Преди ревюто все още вярвах, че сме заедно.
Но вече не.
Искам да си до мен.
Не мога да се справя без теб.
Добре.
Ще се оправя. Трябва ми малко време, за да свикна.
Добре. Супер.
Ще създам нова чанта. От нулата, без копиране.
100% моя идея.
В добавка към висшата мода?
Добре ли си?
- Остави ли телефона си в офиса? - Да, и си сложих бронежилетка.
Стига.
Тя е с теб заради акциите ти, а ти си с нея заради шефското място.
- Взаимноизгодно е. - А ако тя поиска развод?
- Защо Каролин ще го иска? - Заради Перл.
- Каза, че ми е простила. - Вярваш ли й?
Нямам представа. Щом вкарам акциите си в холдинга, може да ме зареже.
В капан съм между майка и дъщеря. Какво ще ме посъветваш?
Като адвокат или като приятел?
Ако искаш да защитиш бъдещето си в "Ровел", скъсай с Перл окончателно.
Тази чанта не е остаряла, за разлика от мен.
Много е красива. Трудно ще я надмина. Как му хрумна идеята?
Навремето винаги носех огромна чанта, пълна с какво ли не.
Венсан ми казваше Мери Попинз. Смяташе, че чантата не е шик.
Неговата побира всичко, необходимо за жената.
Той пръв създаде чанта за лаптоп.
Чантата на хилядолетието. Практична и елегантна.
- Беше огромен успех. - Не те ли дразни, че я е кръстил на теб?
Това е върхът на възприемането на жената като предмет.
Венсан кръщава големите си творения на важните жени в живота му.
Тогава бях поласкана.
Гордеех се. Чувствах се като член на семейството.
- Но ще си остана чужда за техния свят. - Не е ли по-добре така?
Погледни ги само. Кой би искал да е като тях?
Има ли нещо между теб и Виктор?
За мен е негодникът, който се опита да провали "Допел".
- Така че може и да не те разбера. - Не е толкова сложно.
Той работеше в "ЛЕДУ" и беше хубавец. Влюбих се в богаташчето.
- Такова момиче ли си била? - Не, бяхме влюбени.
Наистина.
С Виктор имахме големи мечти за "ЛЕДУ".
Искахме да създадем група със собствени занаятчии.
Но Венсан го изхвърли.
Той си изгради друг живот, а аз останах тук.
Не можех да се справя сама.
Не е вярно, ти си кокошката им със златните яйца.
Толкова пари си им донесла, че заслужаваш статуя.
- Нямаш ли акции, в "ЛЕДУ" си никой. - Поискай си.
Говоря сериозно, заслужаваш ги. Заплаши, че ще напуснеш.
Внимавай, ще се задуши от изпаренията на боята.
Престани да мрънкаш.
Вземи я.
Погледни ме, усмихни се.
Погледни ме! Да!
- Да? - Със съпругата и детето ли си?
Не ми звъни, Перл.
Нямаме бъдеще заедно. И никога не сме имали.
Навар?
- Спри да ме следиш, чу ли? - Пусни ме! Не те познавам.
Извинете. Сбърках ви с един човек.
Пало, виж какво намерих.
Мосю е искал да я използва за бяла чанта, но е размислил.
Останали са 25 чисто нови кожи.
- Така ли? И гният в склада? - Да.
- А това какво е? - Изрезките от чантите "Перл".
Какво му трябва на едно момиче днес, за да излезе?
- Не много. - Именно.
Мери Попинз от 21 век има всичко необходимо.
Портфейл, фотоапарат, работният й инструмент,
книгата и огледалото й.
Помниш ли ключодържателите помпони на "Фенди"?
Малко труд, без допълнителни разходи и с огромни печалби. Гениално.
За всяка чанта "Перл", която прави модната къща,
- хвърляме 40% от кожата. - Огромна загуба.
Стремим се към 100% еко кожа след година.
Дотогава нека не жертваме кравите напразно. Нали?
Йе-Джи.
Ще направим три мои чанти с изрезките от една "Перл".
Как ще се казва?
"Неутрална". Като при въглеродните емисии и пола.
Повече няма да кръщаваме предмети на жени. Чантата ми ще бъде унисекс.
- И екологично устойчива. - Гениално.
Да пуснем прототипа.
За мен ли е?
Предварителен подарък за рождения ден, защото все забравям датите.
5000 ЕВРО
ЧРД. Не го разбирай погрешно, искам да помогна.
Реших, че ако са в брой, все едно съм платил за секс с теб.
Ти си в затруднение, а аз не съм.
Не се обиждам. Не мога да приема, но си много мил.
Сигурен ли си?
Разбирам те. Аз се колебаех. Ще дойдеш ли довечера?
Ще ми разкажеш за Рубе.
И за жителите му.
Супер.
- Здрасти! - Липсвах ли ти?
Разбира се.
След онзи гаф вече нямате най-добрия пиар в Париж.
Прав си.
Липсваш ни.
На мен ми липсваш.
Но искам да обсъдим нещо друго. Седни.
Ще свикам извънредно заседание на борда,
за да оценят моя принос за успеха на Палома.
- Искам акции на фирмата. - Заслужаваш ги, но знаеш, че ще откажат.
- Виктор няма да ме подкрепи. - Казвах ти, че не е за теб.
Но мога да успея чрез Мари. Подхвърлих й темата, тя не каза "не".
Дори може да убеди Венсан.
Ако напусна, капиталът ви няма да струва много.
Давай, рискувай, мила.
Вече няма да играя спасител, ако не получа признание.
Това важи и за теб. Ако успея, ще откриеш своята марка.
- Тук ли? - Нали винаги си го искал? Ще те подкрепя.
Три, две, едно. Пуснах го.
Не го виждам.
А, ето го.
Иновации, адаптиране. Така виждам бъдещето на модата.
Измислих пачуърк, за да оползотворя нашите останали изрезки.
Всичко е от стари запаси, няма нищо ново. Използваме ги повторно.
"НЕУТРАЛНА".
От "ЛЕДУ".
ХАРЕСВАМ Я
ЕХА!
#БЪДЕЩЕТОНАМОДАТА
ИСКАМ Я ЗА КОЛЕДА! НАЙ-НАКРАЯ МЪЖКА ЧАНТА! МЕРСИ!
НЕВЕРОЯТНА! ОБИЧАМ ТЕ, ПАЛОМА!
ИМА ЛИ Я В "УИШ"?
Къде преспа?
Беше симпатична и мълчалива. Точно от това имах нужда.
Гледа ли клипа?
- Да, първото харесване беше от мен. - Сериозно?
Пало, и ти трябва да излезеш. Париж не е само "ЛЕДУ".
Щом завършим колекцията, ще отидем да видим Айфеловата кула.
Ще затварям. Голяма целувка.
Колекцията на Палома е успешна.
Всички знаем, че преживяхме най-лошите три месеца в историята си.
- Готова ли си за изпита? - Горе-долу.
Венсан ще дойде ли, или ще стои на Злокобния остров?
Ще следи по видеовръзка. Цял ден ходел по халат.
Странно ми е, че не съм там.
- Той има нужда от мен. - Това е твоят миг.
Наслади му се, бъди егоист поне веднъж.
Май си в беда.
"ЛЕДУ" - "НЕУТРАЛНА"
- Извинете. - Да?
- Може ли едно селфи? - Добре.
Може ли?
Вижте ме! Аз съм с лицемерката Палома Кастел.
Отива в луксозния си офис да говори за меритокрация
- и екология! - Пусни ме!
Загубенячка.
БУНТАР СЪС СРЕБЪРНА ЛЪЖИЦА
КОЖЕНА ЧАНТА БЕЗ ЖЕСТОКОСТ? #ПРЕФЕРЕНЦИАЛНО ОТНОШЕНИЕ
Лошо!
#ПРОДАЖНИЦА
Какво става?
Венсан пак ли се е издънил?
БЕЗ ВРЪЗКА С РЕАЛНОСТТА
- Връзкарка. - Рекламно малцинство.
Пак старата история.
- Баща и дъщеря расисти. - Не, дъщерята на бившия ми е чернокожа!
Аз ще се оправя, не се връщай.
Връзкарка? Досега е живяла в лишения!
Наследница е на "ЛЕДУ", 11-ото най-голямо състояние във Франция.
Отпратих Венсан и Виктор, срещата се отлага.
Миличък, остави ни насаме.
С удоволствие.
Дръж се.
Моментът не е подходящ да обсъждаме акциите ти.
Твоят пиар план предизвика нова криза за имиджа ни.
Целият екип работи по случая.
- Ще овладеем последствията. - Дано.
Дотогава няма да разводняваме бездруго отслабения си капитал.
Точно сега ли!
- Може ли? - Да, влез.
- Интернет е безмилостен. Добре ли си? - "Рекламно малцинство"? "Предателка"?
Знам, че там е Дивият запад, но това е прекалено.
Така е.
Не очаквах такова нещо.
А трябваше. Ти си художествен директор на "ЛЕДУ".
"ЛЕДУ" - това си ти, с всички произтичащи негативи.
Обвиняват ме в расизъм.
- Мен! - Хейтърите стрелят напосоки.
Първо нападаха Венсан, после марката, сега и теб.
- Какво да направя? - Обратното на поведението на Венсан.
Слез от високата кула, излез на арената с биковете и се покай.
Преди всичко прекъсни връзките си с него.
- Режеш, за да спреш гангрената. - Добре.
Какво точно имаш предвид? Голяма искрена реч?
Искреността е демоде.
На мода е пост-истината. Днес най-важна е неподправената емоция.
Говори за чувствата си. Кучетата лаят, керванът си върви.
Бъди смела.
Робансон?
Благодаря ти.
РОВЕЛ
Скъпи Робансон. Седнете.
Харесва ли ви гледката? Скоро ще правите обедни почивки тук.
- Да ви кажа ли плановете си за марката? - Не посмях да попитам.
Моята цел е цъкащото поколение. Искам да реша неговата дилема.
Как да сме пристрастени към бързата мода и същевременно прогресивни?
Само не ми говорете за антиконсуматорство.
Не, всички сме на въртележката и ни харесва.
Но трябва да дематериализираме модата. Ще създам първата частично виртуална къща.
Какво означава това?
Аватари в ролята на музи. Магазини, които приличат на зали за игри.
Изключително изтънчени. Облекла за стрийминг.
Има неразработен пазар от три милиарда геймъри.
Скъпи Робансон, с вас ще се разбираме чудесно.
Диан, желая ви честит рожден ден.
Благодаря.
Не ме пускай, чу ли?
Добре, сега ще слезе.
Отвори очи.
- Харесва ли ти? - Че как! Много!
- Луиз, шофьорът чака. - Защо да не остана?
- Защото си на 11 години и утре имаш тест. - Бездруго не е истински рожден ден.
- А сбирка на авантаджии. - "Авантаджии" ли? Тръгваме, миличка.
Чао, душко.
Палома?
Отначало…
Джино смяташе, че е претенциозно да те кръсти като дъщерята на Пикасо.
Каза, че съм се смятал за гений.
Що се отнася до него, той измисляше само нелепи имена като…
"Цвете" или…
"Дъжд". Схващаш, нали?
Заради ходенето му до Калифорния.
Там пипна проклетия вирус.
Но аз постигнах своето. Дори майка ти се съгласи.
Палома.
Моето гълъбче.
Извинявай.
Нещо не те разбирам.
Една сутрин си драсках и нарисувах тази скица.
Джино много я хареса.
Искаше да нарисува огромен вариант, който да се вижда навсякъде.
Оригиналната рисунка
на гълъба
е твоя?
Да, беше моя.
Нямах ли право да го знам?
Защо ме изостави, щом съм била малкото ти гълъбче?
Защо ме изгони, когато дойдох тук?
- Още по-извратен си, отколкото си мислех. - Знам.
Съжалявам, наистина.
Съсипах всичко.
Не знаех, че рисунката е била на Венсан. Ти и Джино бяхте тема табу.
Избрах този мотив,
за да почета баща си и да се разгранича от Венсан.
А той бил негов.
Всички са прави. Аз копирам Венсан. Сега изглеждам нелепо с моя гълъб!
Но чантата ти е прекрасна. Това не променя нищо.
Напротив, принуждава ме да се сравнявам с него.
Няма да го хуля онлайн, не съм такава.
Знам, че е трудно, но положението е или ти, или той.
Спасявай себе си. Нищо друго няма значение.
- Прекрасно пиано. - Благодаря.
- Свирите ли? - Малко.
Много си скромна.
Изсвири ни нещо.
Онази мелодия, която изсвири миналото лято?
Моля за внимание! Диан ще ни посвири на пиано.
Имам много да уча.
И тази година се справихме чудесно, нали?
Петдесет години в бизнеса, а всички мислеха, че няма да се задържа.
Трябваше да избягвам капани
и да потушавам преврати.
Моят наследник е на старта. И тази година Виктор сътвори чудеса.
Но докато още съм тук, ще трябва да ме търпите.
За мен!
Благодаря.
Нали нямаше да се търсим?
Не биваше да се женя за нея.
Цял живот се преструвам. Повече не мога.
Нараних всички.
Нараних теб.
Моля те, помогни ми.
- Трейси се върна. - Не, мястото й е в миналото.
Бях очарован от нея. Беше много пряма.
Не признаваше традициите.
Беше свободна.
Много ми липсва.
Слушай, Венсан вече го няма, защо не се върнеш?
Можем да командваме парада.
Заедно.
Ще ме приемеш ли пак?
Пало?
По дяволите.
Ще приготвя нашата "паста за бедняци". Искаш ли?
Искам да се върнем в Берлин.
Искам да купувам платове от битака "Мауерпарк", както преди.
После ще отидем в любимия ни турски ресторант.
А после - в "Бергхайн".
- Да си върнем предишния живот. - Вече няма как.
Но и това ще мине.
Не искам да го погвам.
Не и сега.
А той не те ли погна? Заради него те наричат расистка.
Не можеш да му го простиш.
Не го оставяй да те срине, не си му длъжна.
Ако се възприема като твой баща, ще те разбере.
Благодаря, че дойдохте. Лека вечер, до скоро.
Какво те прихвана?
Простих му, че ми изневеряваше с години.
Дадох своя принос. Но ти изведнъж се отмяташ от думата си.
Размислих.
Виктор няма да ни даде акциите си, ако не го заблудиш, че ще те наследи.
Ще му подхвърля друг кокал.
Добре ли си?
Мразя да общувам. Казах ти, че не искам да празнувам рождения си ден.
- Все гледаш… - Да те зарадвам?
Защо криеш истината от мен?
От седмици не си добре, виждам го.
Болна ли си?
След всичко, което направих за теб, пак не ми вярваш.
Рита! Може ли чаша вода, ако обичаш?
Защо се държиш така с мен? Не виждаш ли, че се притеснявам за теб?
- Искаш само да пукна, но няма стане. - Безсмъртна ли си вече?
Рита.
Мамо.
За пръв път разбрах, че съм различна в очите на другите.
Цветът на кожата ми.
Онзи пренебрежителен, дискриминиращ поглед.
Поредица от микроагресии, които те формират косвено.
Започва в детската градина.
Казват, че кожата ти е мръсна.
Приисква ти се да си по-бяла.
После в гимназията
предпочитат да казват "цветнокож", вместо "чернокож".
"ЛЕДУ" НА ЖИВО
Защото "чернокож" е плашеща дума.
И е сравнително обидна и унизителна.
И няма край, с въпроси като:
"Откъде си всъщност?"
Понякога е на шега.
Просто на шега.
Шегите не убиват.
Но от думите боли. Те нараняват и оставят дълбоки белези.
Не подкрепям нищо от онова, което каза бившият директор на "ЛЕДУ".
Той не ми е баща.
Не ми е близък.
Дойдох в "ЛЕДУ", за да направя промяна, да променя модата.
Венсан Леду вече е минало.
Няма да участва в бъдещето на модната къща.
Но се надявам
вие да участвате.
Превод на субтитрите Живко Тодоров