Jeg er ikke voldelig.
Tvert imot.
Jeg har aldri vært i en slåsskamp.
Og jeg var 42 første gang jeg drepte noen.
Uken etter var jeg nesten oppe i et halvt dusin.
Men jeg gjorde det med de beste hensikter.
Den logiske konsekvensen av min nye oppmerksomme tilnærming til livet,
å få yrket mitt og familielivet til å passe perfekt sammen.
OPPMERKSOMT NÆRVÆR FOR MORDERE
For tre måneder siden så alt annerledes ut.
Jeg var like lite oppmerksom som min klient var uskyldig.
De fant ham i en gullsmed en ettermiddag
mens han prøvde å velge en forlovelsesring.
Men i stedet for penger bar han en ladd pistol.
Han likte ikke ringen, slo gullsmeden med pistolen
og dyttet ham inn i en monter.
Siden alarmen allerede hadde blitt utløst, ble tiltalte satt i varetekt.
Vil du si noe om disse anklagene?
Nei, min klient vil ikke si noe.
Men jeg forsikrer deg om at dette var en uheldig engangshendelse
som han angrer dypt på.
Det var en spontan reaksjon på kampen for å integreres i samfunnet.
Herr Cumgül deler våre ekteskaps- og familieverdier.
Forlovelsesringen var ment
for å forankre hans langvarige forhold med sin tyske kjæreste.
Jeg ber om at forvaringsordren avvises.
Ingen risiko for rømning eller tilbakefall.
-Han har rulleblad. -Ikke for voldsforbrytelser.
Jeg ser ingen grunn til å tro at min klient er en fluktrisiko.
Han har kjæreste, er praktisk talt forlovet.
Han har en stabil jobb. Han har en fast adresse.
Hos foreldrene.
Men om dette ikke er nok, er vi villige til å betale kausjon.
Min klients månedlige inntekt
er 1500 euro etter skatt.
Basert på dette tallet, tenker jeg at 3000 euro er mer enn rimelig.
Han hater folk som meg.
Og jeg klandrer ham ikke.
Da jeg var jusstudent med idealer, ville jeg sett det som helt rettferdig
at en sånn fyr fikk noen år bak murene.
Men med all min erfaring som forsvarsadvokat
fikk jeg en idiot ut mot kausjon på bare to timer.
-Der er han. -Hei!
-Takk, herr advokat. -Ja.
-Han fikk meg ut. -Fin klokke.
Hva skjer? Skal vi feste i kveld, eller?
Jeg tror du har andre planer i dag.
Faen.
-Hva vil han? -Vi stikker.
Forbryternes sjef og min hovedklient var Dragan Sergowicz.
Narkotika, prostituerte, våpen.
Ikke en god kombinasjon, spør du meg.
Jeg skulle ikke bare få Dragans folk ut av trøbbel,
men også oppdatere forretningsporteføljen hans
og holde alle aktivitetene hans under statsadvokatens radar.
Denne jobben ga familien min et godt liv. Men uten meg, dessverre.
Jeg var alltid for sen, eller ikke der. Selv da det virkelig telte.
Jeg kunne sjelden gjøre noe med det. Andre eide min tid.
Hei.
Men det var fortsatt min feil.
Faen.
De kan i det minste stole på at du prioriterer dem.
Kan vi utveksle noen ord før vi går videre til anklagene?
Du slipper å se de triste øynene hennes.
Selv om vår kjærlighet ikke var helt død,
hadde vi pleid den nok etter at vi ble en større familie.
Ting gikk som det gikk for mange vellykkede, unge familier.
Jævlig.
Jeg har ikke energi til å krangle med deg lenger.
Men vi kan ikke fortsette slik.
Her.
Dette kan være noe for deg.
OPPMERKSOMT NÆRVÆR INDRE FRED OG YTRE HARMONI
Oppmerksomt nærvær?
Seriøst?
Gi deg.
Du hater det fordi det kom fra meg.
Nei, jeg hater det fordi jeg hater det.
Hør her.
Jeg vet at du ikke vil endre deg for meg. Ikke nå lenger. Og du må ikke det.
Men kanskje for Emily.
Unnskyld, vennen.
Jeg kunne ikke komme i dag.
Jeg skal gjøre opp for det, ok?
Hvis jeg var hjemme, var alt jeg gjorde galt.
Kom jeg for sent hjem, var det også galt.
Jeg hadde ikke noe annet valg
enn å dykke enda dypere ned i jobben jeg hatet.
-God morgen. -Morn.
Ha det.
-God morgen. -Herr Diemel.
Jeg trenger signaturen din.
-Han er den beste i selskapet. -Vi får se.
Jaha.
Ble du ikke invitert?
Hun visste at jeg ikke var invitert.
Jeg var Askepott i advokatfirmaet.
Unnskyld meg.
Jeg fikk gjøre drittarbeidet, men ble aldri invitert til dansen.
Ved siden av jobben som forsvarsadvokat,
Jeg vasket Dragans lyssky inntekt inn i utallige stiftelser,
fraktselskaper og franchiser.
-God morgen. -Morn.
Jeg levde av å gjøre gode ting mot onde mennesker.
Jeg forstår selvsagt at systemet mitt ikke var bra.
Ikke for andre, ikke for meg selv, og ikke for familien min.
OPPMERKSOMT NÆRVÆR
Jeg måtte endre noe.
Men oppmerksomt nærvær var bare en ny utgave av det samme gamle søppelet
som gjenopplives hvert tiår og selges under et annet navn.
Jeg trodde det var pisspreik.
Men jeg ville ha flyttet fra Sodoma til Gomorra for datteren min,
om det betød at familien vår hadde en sjanse.
COACH I OPPMERKSOMT NÆRVÆR
Kom inn.
Takk.
Avtalen vår var klokken elleve.
Jeg er glad jeg fant tid til dette.
Jeg går gjerne gjennom programmet litt raskere.
Til samme pris?
-Å løpe gjør ikke veien kortere. -Men du når reisemålet raskere.
Kona mi trodde det ville være bra for meg å komme hit, men…
-Jeg tror jeg er på feil sted. -Nei da.
Jeg har kjent deg i 20 minutter, og dette er nok det rette stedet for deg.
Kjent meg i 20 minutter? Jeg har bare vært her i tre.
Men det kunne vært her for 20 minutter siden.
Men du brukte tydeligvis de første 15 minuttene på noe annet.
Så sto du utenfor i tre minutter
og lurte på om du skulle ringe på igjen, ikke sant?
Ja.
Og på tiden du har vært her,
har jeg lært at du ser på avtaler for ditt velvære som ikke-bindende.
At du tillater andre å prioritere for deg.
Og at du
hater stillhet.
Ikke verst.
Ja. Og hvis det er grunnen til at du ikke vil ha sex med meg,
vil det føles som hjemme.
Joschka Breitner. Fint å ha deg her.
Björn Diemel.
Kan jeg få en espresso?
Nevn fem ting som fikk deg til å komme i dag.
Jeg vil heller begynne med å øve på å takle stillhet.
-Liker du ikke å snakke om deg selv? -Som advokat snakker jeg helst om andre.
Prøv det.
Vel…
Det er ikke nok timer i døgnet. Jeg kan ikke skru av.
Jeg er under press på jobb og hjemme.
Jeg har tynn hud. Jeg er stresset. Jeg ser ikke min datter Emily nok.
Jeg savner henne. Kona verdsetter ikke jobben min.
-Jobben verdsetter ikke meg. -Du kan ikke telle.
Unnskyld meg?
Ni av de fem tingene er klassiske symptomer på stress.
Du er på rett sted på grunn av dem alene.
Ikke verst.
Har du en idé om hva oppmerksomt nærvær er?
Nei, men jeg skal nok betale godt for å finne det ut.
Nei, du fant det ut da du ventet utenfor, gratis.
-Jeg fulgte visst ikke med. -Det er poenget.
Du sto utenfor og vurderte å ringe på igjen i tre minutter.
Hvor mange av de 180 sekundene tenkte du på noe annet?
Alle sammen?
Hvor var du mentalt?
I retten,
i advokatfirmaet,
med klienten min, datteren min, i den siste krangelen med kona.
Er det nok?
Så du var på minst fem steder i hodet ditt på en gang.
Og tilknyttet følelsene du forbinder med dem.
Hjalp det deg?
Sikkert ikke?
Så hvorfor gjorde du det?
Det bare skjedde.
Om en klient sa det i retten, hadde jeg bedt ham holde munn.
Oppmerksomt nærvær betyr at dette ikke vil skje.
Når du står foran en dør, står du foran en dør.
Når du krangler med kona, krangler du med kona.
Men når du står foran en dør og krangler med kona i hodet ditt,
det er ikke oppmerksomt.
Det er bare dumt.
Så hvordan står jeg oppmerksomt foran en dør?
Du bare står der og gjør ingenting.
Du stenger ute alt som ikke har noe med her og nå å gjøre.
Og om tankene vandrer?
Pust.
Pusten er hovedverktøyet for oppmerksomt nærvær.
Hvis vi fokuserer på den,
fokuserer vi på forbindelsen mellom kropp og sinn
og kan redusere innflytelsen av negative følelser på begge.
Kom, du skal få se.
Stå med føttene i skulderbreddes avstand.
Tærne peker fremover.
Og bøy litt i knærne.
Veldig bra.
Begynn med å puste dypt.
Pust inn.
Og pust ut.
Pust inn.
Og pust ut.
Lukk øynene.
Stå stille der.
Stå der
og legg kun merke til naturlige ting.
Luktene i rommet.
Luftens bevegelse.
Den umiskjennelige følelsen av å ta på noe spesielt.
Lyder vi vanligvis ikke registrerer.
Filmen i hodet ditt har ingen skjerm nå,
siden sansene dine er opptatt av nåtiden.
Og du kan bruke pusten til å fokusere på positive ting.
Og det vil endre alle jævlene rundt meg?
Nei. Da hadde jeg vært ute og pustet verden frisk.
Men du kan endre hvordan du reagerer på disse jævlene.
Hvis noen på jobb eller i familien din gjør deg gal,
pust.
Ikke vær redd. Vi takler dette sammen de neste tolv ukene.
Ikke bare vil du ha drukket mye grønn te,
men du vil også kunne takle jævler på jobben bedre.
Og du vil skape tidsøyer for datteren din
hvor du kan konsentrere deg om henne.
Ingen mobil, ingen jobb.
Bare Emily.
Du klarer det.
Vi begynner på nytt.
Snu deg. Tærne fremover. Føtter i skulderbredde.
Parallelle føtter. Kjernen støtter kroppen.
Pust inn.
Og pust ut.
Det var ikke lett å integrere oppmerksomt nærvær i begynnelsen.
Diemel!
Sett hele foten ned.
Rull foten lett ned.
Føl hver centimeter av fotsålen din.
Å ikke svare var tabu i jobben min.
-Ja. -Forstår du?
Jeg forstår.
Forstår du?
Knærne dine blir varme.
Men så snart jeg slo av mobilen, fikk jeg færre klager.
Dragan ble sint på dødsonene og tjenesteleverandørene.
Jeg skapte tidsøyer for Emily som ingen kunne avbryte.
TAPT ANROP ADVOKATFIRMA
Og Breitner hjalp faktisk Katharina og meg.
Han sa vi burde bo adskilt en stund for å hjelpe meg å fokusere.
Til min overraskelse ble Katharina veldig glad.
Hun var glad for at mannen hun alltid kranglet med, flyttet ut,
og at mannen hun giftet seg med besøkte henne jevnlig.
Og det var bra for meg også. Jeg var under mindre press.
Og jeg ble mer oppmerksom på jobben.
Å ta korte pauser for å puste reduserer spenningen du føler
når du misunner noen andre.
Ikke dårlig. Han er allerede partner.
Og han begynte tre år etter deg, Diemel.
Stå der og legg kun merke til de naturlige tingene.
Lyder vi vanligvis ikke registrerer.
Gratulerer.
Første steg mot oppmerksomt nærvær. Kanskje vi ses på kurset for viderekomne.
Å SAKKE FARTEN I ET TRAVELT LIV
Takk.
-Hei. -Hei.
-Hva gjør du her? -Hva? Sa vi ikke ti?
Ja, akkurat. Den er ti.
-Ja. -Pappa!
Hei! Alt bra, vennen?
-Jeg gleder meg. -Jeg også.
Ja? Skal vi dra? Ok.
-Kan du hente sekken din? -Ja.
Ok.
Her er alle tingene hennes.
Ett antrekk per dag, og et skift.
-Ja. -Tre badedrakter.
Bytt hver gang hun bader. For å forhindre urinveisinfeksjon.
Dette er favoritten hennes.
Ikke tilsett for mye melk, da søler hun på klærne.
Påfør solkrem hver fjerde time.
Jeg sjekket appen. UV-indeksen er ekstremt høy denne helgen.
Hun må ikke legge seg for sent, det forstyrrer rytmen hennes.
Og hold henne langt unna de mafia-idiotene.
-Ja. -Björn, forstår du?
Ja, Katharina.
Hvis jeg merker et hint av mafiaenergi, avlyser jeg det.
Åpenbart.
Vi drar et annet sted. Vil ikke ødelegge spahelgen din.
-Dette handler om Emily, ikke meg. -Ja.
Emily har sagt at hun har en tidsøy med pappa i en uke.
Tidsøy!
Jeg mener det. Det er opp til deg å få dette til å funke.
Dere har aldri reist bort en helg.
Helg! Ja!
Katharina, jeg garanterer at dette går som smurt.
Ok? For Emily, for meg, og for deg.
Jeg vil bade. Kom igjen, pappa.
Ok.
-Ok. -Pappa!
Når du kommer tilbake, må vi snakke om barnehageplassen.
-Vi har bare fått avslag så langt. -Ja. Ok.
-Solkremen. -Ja.
Bagen.
Er det alt?
-Det er alt. -Ok.
-Ciao. -Ha det.
-Hver fjerde time? -Ja.
Pappa, jeg orker ikke mer.
Ok. Vent litt.
Så mye?
Er det alt?
Sånn.
Borte.
Faen.
Ikke si faen.
-Fuck. -Det er bedre.
Bare ignorer den.
Men det kan være et problem med huset vi skal til.
Som at Dragan bestemte seg for å ha fest med 20 horer og kokain.
-Ja? -Hvor er du?
Hei. Emily er med meg, og hun kan høre deg.
-Vi er på vei til… -Glem Emalo.
Jeg trenger deg her. Nå. Vi skal ut og spise is.
Ja! Is!
Det var ikke den typen is som Emily hadde i tankene.
Det var et kodeord.
Dragan hadde bare brukt det én gang før. I en nødssituasjon.
Og det betyr at jeg må møte ham.
Uansett hvor jeg er eller hva jeg gjør.
Går det bra, pappa?
Ja.
Pappa må kjapt innom kontoret.
Men så drar vi og kjøper is.
Ja!
Jeg antar at du ikke har noen klientavtaler i dag?
Jo, jeg har det.
Så jeg vil gjerne vite om Kerner er her i dag.
Praktikanter jobber for partnerne, ikke for de ansatte.
Og de er så visst ikke barnepiker.
Det hadde du visst om du kunne ta deg av et barn.
Fru Bregenz.
Jeg er så lei for at du er bitter
fordi du tjener en brøkdel av det advokatene tjener,
og at du jobber i helgene, siden du ikke har familie.
Men å nådeløst utøve den lille autoriteten du har fått,
kommer ikke til å gjøre det lettere å takle frustrasjonen din.
Kom, Emmi. Vi får se om Doro er her.
-Pappa, bor den gamle damen her? -Ja, på en måte.
Gamle fru Bregenz passer på at alt er i orden her.
-Hei, Doro. -Hei.
Kan datteren min bli med i 30 minutter mens du fargelegger?
Det var en iskrembar her som var stengt mesteparten av tiden.
Jeg leide den gjennom et av Dragans datterselskaper.
Det kunne kostnadsføres.
Du måtte ta heisen til personalrommene.
Det fantes kun to nøkler.
En til Dragan og en til meg.
KJELLER
Endelig.
Hvor var du?
Jeg var på vei til innsjøen med Emily.
Hvem er Emily?
Datteren min.
Å, ja, jeg vet det.
Jeg elsker barn.
Ok. Hva har skjedd?
De leter etter meg.
Hvorfor det?
Fordi en dopsmugler ble litt forslått.
-Hvorfor leter de etter deg? -Fordi jeg slo ham.
Og fordi jævelen er død nå.
-Hva sa du? -Ja, død.
Ok.
Ok. Nøyaktig hva skjedde?
Toni sa at noen solgte dop på vårt område for halve prisen.
Ok, men hvorfor kunne ikke Toni, som din narkobetjent, ta seg av det?
Han sa at Boris' menn sto bak.
Han ble tipset om at smugleren leverte dop til Igor på en parkeringsplass.
Og at han langet på vårt område.
Vi var i nærheten.
Og det var grunn nok til å dra dit og drepe ham?
Nei, skjønner du ikke? Jeg slo ikke ham.
Jeg slo i hjel Igor. Boris' Igor.
Dragan, når sjefen for ett kartell dreper en annen kartellsjefs høyre hånd,
er det veldig ille.
Ja, jeg vet det!
Sascha og jeg ville bare vise ham hvor grensene går.
Det kom ut av kontroll.
Sjef.
-Nei, ikke nå. -Ok.
Fins det vitner?
Ja.
En pokkers turbuss kjørte inn på parkeringsplassen.
-Med nærsynte pensjonister, ikke sant? -Nei, med jævla tolvåringer.
På klassetur eller noe.
-Og hvor mange så det? -Jeg vet ikke.
Hvor mange får plass i en buss? Femti eller noe.
Og hvor mange hadde mobiler og filmet alt?
Sikkert alle sammen. De får dem altfor tidlig, ikke sant?
Så vi snakker om 50 videoer som viser at du slår noen i hjel
foran 50 skoleelever, ikke sant?
Ja.
Er videoene på nett allerede?
Ja.
Men de er ustø.
Vi kan protestere. Vis ham.
Hjelp!
Er det Igor?
Han. Det er meg.
Ja.
Hvorfor brenner han?
Vi tente bål under ræva hans. Jeg sa det kom ut av kontroll.
Hva med narkofyren?
Det er greia. Han hadde ikke noe.
Han ville selge håndgranater til Igor. Men ræva til Igor brant allerede.
Kan det være at tipset om dopet var en bløff
som nå har fått oss i kjempetrøbbel?
Hvordan skulle jeg vite at en buss full av unger skulle komme?
Hvilken sjåfør tar barn til en parkeringsplass om natten
hvor folk forhandler?
Hvem gjør det? Du kan ikke gjøre det!
Jeg elsker barn.
Ok.
Han kommer inn!
Dere så ingenting. Jeg dreper dere!
Ja, ok.
Hva kan jeg gjøre?
-Du er advokaten. Finn ut av det. -Ja, en advokat. Ikke en fikser.
Når det blir så stort, når selv jeg grensen min.
Gjør advokatgreiene dine nå!
Ellers er du ferdig!
Hallo?
Slutt å pese.
Ok, alternativ én.
Du melder deg. Men jeg får deg ikke ut med det første med de bevisene.
-Melde meg? -Ok, alternativ to.
Du melder deg ikke.
Men da er ditt største problem Boris, ikke politiet.
Rollene våre har vært klart definert i årevis.
Meg problemer, du løsning.
Så kom igjen!
Løsning!
Så bare gå i skjul til alt roer seg.
Altså i 30 til 40 år.
Da gjør vi det.
-Det var en spøk. -Hvorfor?
Du kan ikke forlate bygningen. Det er sivile politibetjenter overalt!
Du kjører ut av byen med meg i bagasjerommet.
Nei, Dragan. Ungen min er med meg.
-Jeg kan ikke kjøre deg gjennom Europa. -Bare ut av byen!
Og ungen din er et flott dekke. Emma.
Emily. Ungen hvis helg du ødelegger heter Emily.
Faen ta jenta. Vi snakker om livet mitt!
Jeg går til garasjen og du henter ungen. Så kjører du meg til huset ved innsjøen.
Med din Emilia.
Hun heter Emily, din jævel!
Hva?
Ingen kaller meg
en jævel.
Flaks at jeg trenger deg, ellers hadde du vært død.
Og datteren din også. Forstår du?
Ja. Forstått.
Bra.
Og det var da det skjedde.
Som en himmelsk solstråle fra min sjels mørke skyer,
fikk jeg en total følelse av fred.
Jeg måtte bare være i øyeblikket,
som Breitner og oppmerksomt nærvær lærte meg.
Når jeg kjører en fluktbil, kjører jeg en fluktbil.
Og når jeg er ved innsjøen, er jeg ved innsjøen.
Så enkelt var det.
Det var ikke noe poeng i å tenke lenger enn det.
Jeg visste ikke hva som ville skje senere.
Pappa!
Jeg var fullstendig klar over at jeg brøt hele avtalen med Katharina.
Og verre, jeg skulle til å kjøre med en psykopat i bagasjerommet
til feriehuset hvor jeg planla å slappe av med datteren min.
Jeg tenkte på Emily. Jeg tenkte på livet mitt.
Om jeg ville redde begge, måtte jeg gjøre som Dragan ville.
Og hvis jeg gjorde som Dragan ville,
ville ingenting bli det samme igjen.
Tekst: Anette Aardal