Nejsem násilník.
Právě naopak.
Za celý život jsem se například nikdy nepopral.
A prvního člověka jsem zabil ve 42 letech.
Dobře, následující týden jich už jich bylo skoro půl tuctu.
Ale všechno to bylo s nejlepšími úmysly.
Byl to logický důsledek mého nového všímavého přístupu k životu,
abych dokonale sladil svou práci s rodinným životem.
VRAŽDI VŠÍMAVĚ
Před třemi měsíci vypadalo všechno úplně jinak.
Byl jsem od všímavosti tak daleko jako můj klient od zproštění viny.
Jedno odpoledne ho našli v klenotnictví,
kde si chtěl vybrat zásnubní prsten.
Ale místo peněz měl nabitou zbraň.
Prsten se mu nelíbil, a tak klenotníka udeřil pistolí
a natlačil ho do vitríny.
Protože byl už spuštěn alarm, obžalovaný byl vzat do vazby.
Chcete k těmto obviněním něco říct?
Ne, můj klient si přeje nevypovídat.
Ale můžu vás ujistit, že to byla nešťastná jednorázová událost,
které hluboce lituje.
Byla to zkratová reakce
na boj o začlenění do naší společnosti.
Pan Cumgül sdílí naše hodnoty manželství a rodiny.
Ten zásnubní prsten měl
upevnit dlouholetý vztah s jeho německou přítelkyní.
Žádám o zrušení příkazu k uvalení vazby.
Není žádné riziko útěku nebo recidivy.
Má záznam v rejstříku.
Ne za násilné zločiny.
Nevidím důvod se domnívat, že je u mého klienta riziko útěku.
Má stálou přítelkyni, prakticky snoubenku.
Má stabilní práci. Má trvalé bydliště.
U rodičů.
Ale pokud vám tohle všechno nestačí, jsme ochotni zaplatit kauci.
Měsíční příjem mého klienta
je 1 500 eur čistého.
Vzhledem k této částce by podle mého názoru
bylo 3 000 eur více než přiměřené.
Nesnáší lidi jako já.
A já se mu nedivím.
Když jsem studoval práva a měl ideály, připadalo by mi naprosto fér,
aby si takový gauner poseděl pár let za mřížemi.
Ale díky svým dlouholetým zkušenostem obhájce jsem
tohohle idiota dostal ven na kauci za dvě hodiny.
- Tady je. - Ahoj!
- Díky, pane právníku. - Jo.
- Dostal mě ven. - Hezký hodinky.
Tak co je? Půjdeme večer zapařit, nebo jak?
Myslím, že máte dnes jiné plány.
Sakra.
- Co chce? - Vypadneme odsud. Čau.
Šéf těch gaunerů a můj hlavní klient byl Dragan Sergowicz.
Drogy, prostitutky, zbraně.
To podle mě není moc dobrá kombinace.
Mým úkolem bylo nejen dostávat jeho lidi z potíží,
ale také stále aktualizovat jeho obchodního portfolio
a udržovat všechny jeho aktivity mimo dohled státního zástupce.
Tahle práce zajišťovala mé rodině dobrý život. Bohužel beze mě.
Chodil jsem domů pozdě nebo vůbec.
I když to bylo důležité.
Málokdy jsem s tím mohl něco udělat. Můj čas patřil jiným lidem.
Ahoj.
Ale stejně to byla moje vina.
Do prdele.
Aspoň se můžou spolehnout na tvoje priority.
Mohli bychom aspoň prohodit pár slov, než přejdeme k výčitkám?
Ty se do jejích smutných očíček dívat nemusíš.
I když naše láska úplně neumřela,
zjevně jsme se o ni dost nestarali, když se z nás stala velká rodina.
Zkrátka to bylo jako u mnoha jiných úspěšných mladých rodin.
Na hovno.
Upřímně, nemám už energii se hádat.
Ale takhle to rozhodně dál nejde.
Podívej.
Tohle by se ti mohlo hodit.
VŠÍMAVOST PRO VNITŘNÍ KLID A VNĚJŠÍ HARMONII
Všímavost?
Vážně?
Ale no tak.
Je to blbost, protože je to ode mě.
Ne proto, že je to od tebe, ale protože je to blbost.
Poslyš.
Vím, že kvůli mně se nezměníš. Už ne. A ani nemusíš.
Ale možná pro Emily.
Promiň, drahoušku.
Dneska jsem to nestihl.
Ale já ti to vynahradím, jo?
Když jsem byl doma, dělal jsem všechno špatně.
Když jsem přišel pozdě, bylo to taky špatně.
Neměl jsem jinou možnost,
než se víc ponořit do práce, kterou jsem nesnášel.
- Dobré ráno. - Dobré.
Ahoj.
- Dobré ráno. - Pane Diemele.
Potřebuju od vás podpis.
- Je nejlepší ve firmě. - Uvidíme.
Jo aha.
Vás nepozvali?
Samozřejmě věděla, že mě nepozvali.
Byla jsem Popelka advokátní kanceláře.
Promiňte.
Směl jsem dělat špinavou práci, ale nikdy mě nepozvali na ples.
Kromě práce obhájce
jsem přesměrovával Draganovy pochybné příjmy do různých nadací,
přepravních společností a franšíz.
- Dobré ráno. - Dobré.
Vydělával jsem si děláním dobrých věcí špatným lidem.
Samozřejmě je mi jasné, že systém, který jsem vytvořil, není dobrý.
Ne pro ostatní, ne pro mě
a ne pro mou rodinu.
VŠÍMAVOST, LEPŠÍ POHODA
Musel jsem prostě něco změnit.
Ale všímavost pro mě byla jen předělávka stále stejného ezoterického smetí,
které se každých deset let oživuje a prodává pod jiným názvem.
Myslel jsem, že je to kravina.
Ale kvůli dceři bych se přestěhoval ze Sodomy do Gomory,
kdyby to znamenalo, že naše rodina bude mít šanci.
JOSCHKA BREITNER – KOUČ VŠÍMAVOSTI
JOSCHKA BREITNER – PŘED 17 MIN. DNES V 11:00
Pojďte dál.
Děkuju.
Byli jsme dohodnuti na 11.
Upřímně řečeno, jsem rád, že jsem to vůbec stihl.
Rád bych ten program absolvoval trochu rychleji.
Za stejnou cenu?
Během se cesta nezkrátí.
Ale člověk dosáhne cíle rychleji.
Podívejte, žena si myslela, že pro mě bude dobré sem jít, ale…
- Asi jsem na špatném místě. - Ne, nejste.
Znám vás 20 minut
a myslím si, že jste tady správně.
Nemůžete mě znát 20 minut. Jsem tu teprve tři.
Ano, ale mohl jste tu být už před 20 minutami.
I když jste evidentně prvních 15 minut dělal něco jiného.
Pak jste tři minuty stál venku
a přemýšlel, jestli máte znovu zazvonit, že?
Ano.
A za ty tři minuty, co jste tady,
jsem zjistil, že schůzky související s vaší pohodou považujete za nezávazné.
Že dovolujete ostatním určovat vaše priority.
A že…
nemůžete vystát mlčení.
To není špatné.
Jo.
A jestli kvůli tomu se mnou nechcete mít sex,
budu se cítit jako doma.
Joschka Breitner. Jsem rád, že tu jste.
Björn Diemel.
Můžu dostat espresso?
Vyjmenujte prosím pět věcí, které souvisejí s tím, že jste tady.
Radši bych začal nácvikem toho, jak vydržet mlčení.
- Nerad o sobě mluvíte? - Jsem právník.
Radši mluvím o ostatních.
Zkuste to.
No…
Den nemá dost hodin. Nemůžu vypnout.
Jsem pod tlakem v práci i doma.
Jsem nedůtklivý. Jsem ve stresu. Nevídám dost svou dceru Emily.
A chybí mi. Moje žena si neváží mé práce.
- V práci si neváží mě. - Neumíte počítat.
Prosím?
Devět z těch pěti věcí jsou klasické příznaky stresu.
Jste na správném místě jen kvůli nim.
To není špatné.
Máte představu, co je to všímavost?
Ne, ale asi zaplatím dost peněz, abych to zjistil.
Ne, už jste to zdarma zjistil, když jste čekal přede dveřmi.
- Asi jsem nedával pozor. - O to právě jde.
Stál jste asi tři minuty přede dveřmi a přemýšlel, jestli máte zazvonit.
Kolik z těch 180 vteřin jste přemýšlel o něčem jiném?
Všechny?
A na co jste myslel?
Na soud,
advokátní kancelář,
klienta,
svou dceru,
poslední hádku se ženou.
Stačí to?
Takže jste měl v mysli současně nejméně pět věcí.
A svázané s emocemi, které s nimi spojujete.
Přineslo vám to něco?
Asi ne, že?
Proč jste to dělal?
Prostě se to stalo.
Kdyby tohle řekl některý můj klient u soudu, řeknu mu, ať zmlkne.
Všímavost znamená, že se vám tohle už nebude stávat.
Když budete přede dveřmi, budete přede dveřmi.
Když se budete hádat, budete se hádat.
Ale když se přede dveřmi v duchu hádáte se svou ženou,
není to vůbec všímavé.
Je to jen…
hloupé.
Tak jak mám stát přede dveřmi všímavě?
Jen tam stát a nic nedělat.
Zablokujete všechno, co nemá nic společného s tady a teď.
A když myšlenky zabloudí?
Dýchejte.
Dech je ústředním nástrojem uvědomění.
Když se na něj soustředíme,
soustředíme se na spojení mezi tělem a myslí
a může snížit vliv negativních emocí na obojí.
Ukážu vám to.
Prostě stůjte s nohama na šířku ramen.
Špičky směřují dopředu.
A trochu pokrčte kolena.
Velmi dobře.
Nejdřív se zhluboka nadechněte.
Nádech.
A výdech.
Nádech.
A výdech.
Teď zavřete oči.
Klidně stůjte.
Stojíte tam
a věnujete pozornost jen přirozeným věcem.
Pachům v místnosti.
Pohybu vzduchu.
Nezaměnitelnému pocitu, že se dotýkáte něčeho konkrétního.
Zvukům, které bychom normálně nevnímali.
Teď nemáte v hlavě plátno k přehrávání filmu,
protože vaše smysly jsou zcela zaměstnány přítomností.
A pomocí dechu se můžete
soustředit na pozitivní věci.
A to změní všechny ty kretény kolem mě?
Ne. Jinak bych tu nebyl. Dýcháním bych zlepšoval svět.
Ale můžete změnit to, jak na ty kretény reagujete.
Když vás někdo v práci nebo v rodině rozčiluje,
dýchejte.
Nebojte se. Budeme se tím spolu zabývat příštích 12 týdnů.
Nejenže vypijete tuny zeleného čaje,
ale taky budete umět lépe zvládat kretény v práci.
A budete vytvářet ostrůvky času pro svou dceru,
kde se na ni budete moci plně soustředit.
Žádný mobil, žádná práce.
Jen Emily.
Dokážete to.
Tak, začneme znovu.
Otočte se. Špičky směřují dopředu. Nohy na šířku ramen.
Chodidla rovnoběžné. Střed těla je oporou.
Nádech.
A výdech.
Ze začátku nebylo snadné začlenit všímavost do denní rutiny.
Diemele!
Postavte se na celé chodidlo.
Plynule nohu spouštějte.
Vědomě pociťujte každý centimetr chodidla.
DRAGAN S. – PŘIJMOUT
Neodpovídat bylo v mé práci tabu.
DRAGAN S. – PŘIJMOUT
- Ano. - Rozumíš?
Rozumím.
Rozumíš?
Zahřejí se vám kolena.
Ale když jsem telefon vypnul, bylo stížností méně.
Dragan se rozčiloval na místa bez signálu a mobilní operátory.
Vytvářel jsem ostrůvky času pro Emily, které nikdo nemohl narušit.
ZMEŠKANÉ HOVORY DRAGAN S., ADVOKÁTNÍ KANCELÁŘ
A Breitner pomohli i mně a Katharině.
Řekl, že máme chvíli bydlet odděleně, abych se mohl soustředit.
K mému překvapení z toho byla Katharina šťastná.
Byla ráda, že muž, se kterým se pořád hádala, se stěhuje pryč
a pravidelně ji navštěvuje muž, kterého si vzala.
A bylo to dobré i pro mě.
Nebyl jsem tolik pod tlakem.
A byl jsem všímavější i v práci.
Krátké přestávky na dýchání snižují napětí, které cítíte,
když někomu závidíte.
To není špatné. Už je partner.
A nastoupil o tři roky později než vy, Diemele.
Stůjte a věnujte pozornost jen přirozeným věcem.
Zvukům, které bychom normálně nevnímali.
Blahopřeji.
První krok na vaší cestě k všímavosti. Možná se setkáme na kurzu pro pokročilé.
ZPOMALENÍ V RYCHLÉM PRUHU
Děkuji.
- Ahoj. - Ahoj.
- Co tady už děláš? - Cože? Neříkali jsme v deset?
Ano, přesně tak. Je deset.
- Jo. - Tati!
Ahoj! Jak je, zlato?
- Už se těším. - Já taky.
Jo? Můžeme vyrazit? Tak dobře.
- Dojdeš si pro batoh? - Jo.
Dobře.
- Fajn. - Hurá!
Hele. Tady jsou její věci.
- Oblečení na každý den a převlečení. - Jo.
Troje plavky.
Převlékni jí je po každém koupaní. Ať nemá zánět močových cest.
Tohle je její oblíbené müsli.
Nedávej jí do toho moc mléka, jinak se pokecá.
Každé čtyři hodiny ji namaž opalovacím krémem.
Koukala jsem do aplikace. O víkendu bude vysoký UV index.
A ať nechodí spát moc pozdě, nebo jí to naruší rytmus.
A drž ji dál od těch idiotů z mafie.
- Jo. - Björne, rozumíš?
Ano, Katharino.
Přísahám, že jak ucítím jen malinko mafie,
zruším to.
Samozřejmě.
Pojedeme jinam. Nezkazíme ti víkend v lázních.
- Björne, tady jde o Emily, ne o mě. - Jo.
Emily už týden říká, že bude mít s tátou ostrůvek času.
Ostrůvek času!
Björne, myslím to vážně. Je na tobě, aby to vyšlo.
Nikdy jste spolu nebyli na víkend.
Víkend! Jo! Víkend!
Katharino, zaručuju, že všechno půjde hladce.
Dobře? Pro Emily, pro mě a pro tebe taky.
Chci jít plavat. Pojď, tati.
Dobře.
- Dobře. - Tati!
Až se vrátíš, musíme si promluvit o Emilyině školce.
Zatím ji všude odmítli.
Jo. Dobře.
- Opalovací krém. - Jo.
Kufr.
Je to všechno?
- Všechno. - Dobře.
- Čau. - Ahoj.
- Každé čtyři hodiny, jo? - Jo.
Tati, už nemůžu jíst.
Tak jo. Vydrž.
Tolik?
To je všechno? Jo?
A je to.
Je to pryč.
Do prdele.
Do prdele se neříká.
Fuck.
To je lepší.
Kašli na to.
Ale může to být problém s domem, do kterého jedeme.
Třeba kdyby se Dragan rozhodl uspořádat večírek s 20 děvkami a koksem.
- Jo? - Kde jsi, kámo?
Ahoj, Dragane. Je tu se mnou Emily a slyší tě.
- Jedeme na… - Seru na Emma-Lou.
Potřebuju tě tady. Hned. Jdeme na zmrzlinu.
Jo! Zmrzlina!
Zmrzlina!
Nebyla to ta zmrzlina, kterou si Emily přestavovala.
Byl to krycí název.
Dragan ho zatím použil jen jednou v naprosté nouzi.
A to znamená, že za ním musím jet.
Bez ohledu na to, kde jsem a co dělám.
V pořádku, tati?
Jo.
Táta musí na chviličku do kanceláře.
Ale pak hned pojedeme na zmrzlinu.
Jo!
Předpokládám, že dnes nemáte schůzky s klienty?
Ale ano, mám.
Takže bych rád věděl, jestli je tu dnes paní Kernerová.
Stážisté jsou přiděleni partnerům, ne zaměstnancům.
A rozhodně to nejsou chůvy.
To byste věděl, kdybyste se dokázal postarat o dítě.
Paní Bregenzová.
Je mi moc líto, že jste zahořklá,
že vyděláte jen zlomek toho, co vydělají právníci,
pro které pracujete o víkendech, protože nemáte rodinu.
Ale nemilosrdné uplatňování té malé autority, kterou jste dostala,
vám nijak nepomůže se s tou frustrací vyrovnat.
Pojď, Emmi. Podíváme se sami, jestli je tu Doro.
Tati, ta stará paní tady bydlí?
Ano, svým způsobem.
Stará paní Bregenzová se stará, aby bylo všechno v pořádku.
- Ahoj, Doro. - Ahoj.
Může s vámi moje dcera na půl hodiny vybarvovat?
V domě byl obchod se zmrzlinou, který byl většinu času zavřený.
Pronajal jsem si ho přes jednu z Draganových firem.
Byl to odečitatelný náklad.
Do místnosti pro zaměstnance se dalo jet jen výtahem.
Existovaly jen dva klíče.
Jeden pro Dragana a jeden pro mě.
SUTERÉN
Konečně.
Kdes byl?
Jel jsem s Emily k jezeru.
Kdo je Emily?
Moje dcera.
Aha, já vím.
Miluju děti.
Tak jo. Co se stalo?
Hledají mě.
Proč?
Jeden drogovej kurýr dostal přes hubu.
- Ale proč hledají tebe? - Protože jsem mu to udělal já.
A protože je teď mrtvej.
- Cože? - Jo, mrtvej.
Dobře.
Dobře. Co přesně se stalo?
Toni říkal, že někdo prodává drogy na našem území za poloviční cenu.
Dobře, ale proč by to Toni jako tvůj drogovej důstojník nevyřešil sám?
Prej jsou za tím Borisovi lidi.
Dostal tip, že ten kurýr předává drogy Igorovi na parkovišti.
A ten že je prodává na našem území.
Byli jsme poblíž.
A to byl důvod, abys ho tam jel zabít?
Ne, copak to nechápeš? Nezabil jsem jeho.
Umlátil jsem Igora. Borisova Igora.
Dragane, když šéf jednoho kartelu osobně zabije pravou ruku šéfa jinýho kartelu,
tak to je fakt zlý.
Jo, to já vím.
Se Sašou jsme mu chtěli ukázat, kde jsou hranice našeho území.
Pak se to zvrhlo.
Šéfe.
Ne, teď ne.
Dobře.
Jsou nějací svědci?
Takže jo.
Jo. Na parkoviště vjel podělanej výletní autobus.
- S krátkozrakýma důchodcema, ne? - Ne, s dvanáctiletýma dětma.
Na školním výletě nebo tak.
- A kolik z nich to vidělo? - Já nevím.
Kolik se jich vejde do autobusu? 50 nebo tak nějak.
A kolik z nich mělo mobily a všechno to natočilo?
Asi všechny.
Dostávají tyhle věci moc brzy, ne?
Takže mluvíme o 50 videích, na kterých někoho umlátíš k smrti
před 50 školáky, je to tak?
Jo.
Už jsou ty videa na internetu?
Ano.
Ale jsou rozmazaný.
Můžeme podat námitku. Ukaž mu to.
Pomoc!
To je Igor?
Tenhle. Tohle jsem já.
Jo.
Proč hoří?
Trochu jsme mu zapálili prdel. Říkal jsem ti, že se to zvrhlo.
A co ten s drogama?
To je právě to. Žádný drogy neměl.
Chtěl Igorovi prodat bednu ručních granátů.
Ale Igorovi už hořela prdel.
Řekněte mi, mohl být ten tip o drogách naprostej výmysl,
takže jsme teď všichni ve sračkách?
Jak jsem měl vědět, že se objeví podělanej autobus s dětma?
Co za řidiče přiveze v noci děti na parkoviště,
kde lidi dělají kšefty.
Kdo to udělá? To se nedělá!
Miluju děti.
Dobře.
Jde sem!
Nic jste neviděli.
Všechny vás zabiju!
Tak jo.
Co mám teď dělat?
- Ty jsi právník. Vyřeš to. - Ano, správně, právník. Ne opravář.
A když se to posere takhle moc, i já mám limity.
Hned udělej svoje právnický věci!
Jinak budeš žrát hlínu!
Haló?
Přestaň funět.
Dobře, možnost jedna.
Půjdeš se udat.
Ale s takovýma důkazama tě jen tak ven nedostanu.
- Mám se udat? - Druhá možnost.
Neudáš se.
Ale pak je tvůj největší problém Boris, ne policie.
Po celý roky jsme měli jasně definovaný role.
Já problémy, ty řešení.
Tak dělej!
Řešení!
Tak se schovej, dokud se to neusadí.
Takže na 30 až 40 let.
Tohle uděláme.
- To byl vtip. - Proč?
Nemůžeš ani opustit budovu. Všude jsou policajti v civilu!
Vlezu do kufru tvýho auta a ty mě odvezeš z města.
Ne, Dragane. Prosím. Mám s sebou dítě.
- Nemůžu tě vozit po Evropě. - Ne po Evropě. Jen z města!
A tvoje dítě je skvělý krytí. Emma.
Emily. To dítě, kterýmu ničíš víkend, se jmenuje Emily.
Do prdele s tím spratkem. Mluvíme o mým životě!
Půjdu do podzemní garáže a ty dojdeš pro holku.
Pak mě odvezeš do domu u jezera.
Se svojí Emilií.
Jmenuje se Emily, ty zmrde!
Cože?
Nikdo mi nebude říkat
zmrde.
Máš štěstí, že tě potřebuju, jinak bys byl mrtvej.
A tvoje dcera taky. Rozumíš?
Jo. Rozumím.
Dobře.
A pak se to stalo.
Jako paprsek nebeského slunce z temných mraků mé duše
jsem pocítil absolutní klid.
Musel jsem jen zůstat v tom okamžiku,
jak mě naučil Breitner a všímavost.
Když řídím auto s prchajícím gaunerem, tak řídím auto.
A když jsem u jezera, jsem u jezera.
Tak jednoduché to bylo.
Nemělo vůbec žádný smysl myslet na něco dál.
Nevěděl jsem, co se stane pak.
Tati!
Byl jsem si plně vědom toho, že porušuji každou část mé dohody s Katharinou.
A co bylo horší, chystal jsem se jet s psychopatem v kufru
do prázdninového domu, kde jsem plánoval odpočívat s dcerou.
Myslel jsem na Emily. Myslel jsem na svůj život.
Pokud je chci oba zachránit, musím udělat, co Dragan chce.
A když udělám, co Dragan chce,
nic už nikdy nebude jako dřív.
Překlad titulků: Marek Buchtel