Juan tog ju nåt.
-Kom och gör ert jobb. -Lögnare.
-Vart ska ni? -Rodri, vad händer?
-Kom nu. -Tänker ni bara lämna honom?
Är det sånt här sjukvårdare gör? Vägrar hjälpa en patient?
-Han drack bara vinäger med bikarbonat. -Nej. Han åt en sån här.
Han åt tvål också. Det bara fradgade kring munnen.
Lägg ner skitsnacket. Det finns riktiga nödfall där ute,
så tänk på vad du säger.
Vad menar du med skitsnack?
Du såg honom. Han är döende.
-Har vi en patient eller inte? -Nej.
-Vi drar då. -Nej, snälla. Hjälp oss.
Juanchi är en idiot.
Han fånade sig och började tugga fradga, men han åt tvålen. Jag lovar.
Ta med dem, doktorn. Vi kan ge dem rabatt.
-Vad heter du? -Paulina.
Du måste säga sanningen.
Det kan finnas nån där ute som verkligen behöver hjälp.
Hur kan det inte vara sant? Vad säger du?
-Tänker ni göra ert jobb? -Min vän dör. Snälla, hjälp mig.
-Skynda er nu. -Tänker ni låta honom dö?
Sluta filma nån gång.
Jag lovar. Snälla, hjälp oss. Ni måste tro mig.
Vi är på väg med dessa "hjältar".
Flytta på dig. Du behöver inte filma.
Vadå? Pallar ni inte att jobba under press?
Få se, vi har en gamling här.
Du gillar att spela hjälte, va?
Vet han ens vad han gör?
Och var pluggade stofilen medicin?
Pappa. Den här skitstöveln hostade just.
Har han blivit sjukare?
Nån i det här tillståndet varken hostar eller nyser.
Vad fan? Vad är så roligt där bak?
Slynan ljög för mig.
Fan, är det där Rodri Netea? Den där blåsta youtubern?
Vänta, följer du mig?
Nä, jag följer inte sånt skräp.
Riktiga sjukvårdare hade märkt nåt, men ni är så blåsta.
Att ni har mage att ringa en ambulans så där?
Stackars jävlar. Gör en story av det.
-Stanna, Marcus. -Kan inte.
De går ingenstans utan att betala.
-De försöker utpressa oss. -Juanchi,
-såg du ljuset i tunneln? -Ner därifrån.
-Stanna, Marcus! -Gå ner därifrån!
Stanna för fan! Nu!
Men fan, jävla pucko!
Satan! Min axel!
Okej. Ligg stilla.
-Hjälp mig vända honom. -Aldrig i livet.
Hjälp mig här!
Hans axel går ur led ibland. Hjälp honom.
-Ur vägen. -Upp med dig.
-Du kan gå. Var inte så jävla dum. Upp. -Min jävla axel…
Upp med dig!
Stackars viting. Så nu ber du om hjälp, va?
-Aj som fan. -Låt honom ligga där.
Fan, min jävla axel.
Hjälp mig.
Hjälp mig för fan!
-Vad fan? Hjälp honom då! -Aj, min satans axel!
-Min axel. -Vill du ha hjälp?
Här kommer den.
Ta oss till sjukhuset.
-Stanna, Marcus. -Vad fan?
-Seriöst? -Vi behöver hjälp!
-Gumman… -Vad är ditt problem?
-Stanna den jävla ambulansen, sa jag! -Okej, okej.
Jävla bönder. Ni har ingen aning om vilka vi är.
Upp. Upp med dig, pucko.
Vad fan?
-Rör på dig. Ut. Åt helvete med er. -Vad fan gör du?
-Ut. -Dra åt helvete.
-Ut med er. -Dumma bönder.
Stick och brinn.
Vänta! Min mobil, era puckon.
-Vill du ha din mobil? -Ge mig den, för fan.
Nej, för i helvete.
Det räcker.
Här är din mobiljävel.
Du vet inte vem du jävlas med.
-Skit ner er. -Dra åt helvete.
INSPIRERAD AV DOKUMENTÄREN NATTENS ÄNGLAR
Multitrauma, kirurgi, kraftig huvudvärk, vaskulär hjärnhändelse, anamnes.
Det finns alltid en bakgrund som vi inte vet om andra.
Det börjar bli svårt för mig att förstå.
DAG 5
Hon sa att hon bara freestylade det,
men det är skitsnack. Det var väl genomtänkt.
Och det var jävligt brutalt.
Marigaby?
Lyssnar du ens?
Vad fan? Här öppnar jag mig för dig, och du bryr dig inte.
Nej, jag lyssnar nog. Men inse att du gjorde bort dig.
-Hur då? Jag gjorde inget. -Vadå "hur då"?
Vad hade hänt om du vann?
-Vet du hur hon skulle känna sig? -Kom igen.
Gnata inte. Jag berättar bara vad som hände.
Vill du ha ett råd?
Prata med Crisis.
När man inte pratar om saker så hopar de sig,
och sen det blir stökigt och man vet inte var man har varann.
-Är allt okej? -Visst. Hur så?
För jag fattade inte ett ord av det där.
Och du har suttit och återgett Bibeln hela dagen.
Vilket mirakel. Vi trodde du hade glömt oss.
Han är ju "Justice Bieber" nu.
-Vi såg dig på tv. Vad snygg du var. -Jaså?
Jag struntar i berömmelsen.
Jag vill bara rädda folk.
Ja, han är en riktig hjälte. Och han kommer att bli en så bra farsa.
Ursäkta?
Ja, han kommer med barn och allt. Bara att ställa sig på kö.
-Måste dra. -Hej då.
Okej, men…
-Vad fan är det med dig? -Vadå?
Det finns en bro code, María Gabriela, och jag är ju din bror.
Kom in.
Nu går fan på torra land.
Jag vet att du är sur, Mario, så jag är här för att förklara.
Förklara vadå?
Jag trodde vi var vänner.
Jag hade ju inget val.
Jag slet arslet av mig med artiklar, konferenser…
-Och du bara går och blir opererad. -Ja, men…
Hade jag väntat på dig så hade jag redan varit död.
Det sårade mig.
Så mycket att jag inte kan ta emot dina patienter längre.
Men kom igen, säg bara vad jag kan göra för att gottgöra det.
Kom och jobba för mig.
Vad menar du?
Jag behöver nån som kan koordinera ambulanserna för inkommande patienter.
Jag trodde du skulle säga "bjud på en kaffe" eller nåt.
Hjälp mig här.
Min snubbe stack. Chefen har kniven på min strupe.
-Det vore bra för dig. Du kan tillfriskna. -Jag vet inte.
Du får en bra lön.
Och socialförsäkring. Och jag kan slänga med några kuponger.
Jag uppskattar det verkligen.
Men det här kontorslivet är inte för mig.
Hör här, Ramón.
Din livsstil är dålig för hjärtat.
Och din kirurg var säkert en klåpare. Vänta du bara.
För familjens skull kan du väl tänka på saken?
Jag messade dig.
-Hälsar vi inte på varann längre? -Hej.
Jag svarade.
Jag tror inte att jag såg det. Jag jobbade.
Men jag har några frågor om vad som hände Nallely.
Du borde inte bli så fixerad vid det.
Jag är inte fixerad.
Folk dör, eller hur? Det vet jag.
Okej, men…
Du vet väl att man inte borde bli fäst vid sina patienter?
Nähä! Berätta mer om hur jag borde sköta mitt jobb.
Du har för mycket på gång, okej? Du har skolan, ambulansen, din familj…
Din lilla klasskamrat.
Vill du ta det här nu?
Jag vill bara veta var vi står.
Vi står ingenstans.
-Vi kan vara med vilka vi vill. -Sluta gnälla om henne då.
Hon är död, okej? Punkt slut. Man kan inte rädda alla.
Du är ju sjuk.
Och jag är korkad som trodde att vi hade nåt gemensamt.
Men vänta lite.
Jaja. Vi är här nu.
Kan ni gå nu?
Vi hänger här en liten stund.
Vet ni vad som sårar mig mest?
Er brist på tillit.
Nåväl, in med dig. Vi kollar härifrån.
Och du…
Uppför dig.
-Vad gör du? -Gå in då!
-Kul, va? -Vilket då?
Det här.
Att föra barnen till skolan.
Göra det ihop.
Det väcker gamla minnen.
Fast du gick aldrig med barnen till skolan.
Du kom hem från jobbet och sov som en stock.
Ja, det stämmer ju. Då är det kul att göra det för första gången.
Jag vet vad du sysslar med. Vi pratade om det här.
Vi snackar ju bara.
Jag vet att vår lilla kyss häromdagen gav dubbla budskap, men…
Och vilken kyss!
Vi blir inte ihop igen.
Säg aldrig aldrig.
Det vore en katastrof. Vi skulle fortsätta som förr.
Nej. Jag har förändrats.
Jag är framtidens Ramón.
Och framtidens Ramón har inget att göra med den gamla.
-Du ser likadan ut för mig. -Nej då. Jag söker kontorsarbete.
Jag har fått erbjudanden. Plus att jag äter nyttigare.
Nämen, vad kul. För dig!
Men det enda vi nånsin kan bli är vänner.
Det är bäst så för barnen.
Visst. Det är okej.
-Vänner… -Vänner.
…med fördelar.
Men Ramón, sluta nu!
Behärska dig själv!
-Varför var du sån? -Vem var det som ville tävla solo?
Det var för att säkra vinsten.
-Du kom till finalen och vann. -Och?
Men du behövde inte förnedra mig inför min familj.
Min mamma, pappa och bror var där, men det sket du helt i. Varför?
Du sårade mig.
När du lämnade mig.
Jag ville vinna, inte lämna dig. Jag kan inte vrida tillbaka klockan, men…
Vi kan ju försöka prata om vad vi tänker.
Minns du att jag är gravid?
Men fan, Cristina. Jag har inte glömt det.
Vad ska vi göra då?
Vad du än vill.
Jag vet att vi gör som jag vill, men snälla, hjälp mig göra ett jävla val.
Jag har ju sagt att vi gör som du vill.
-Vad du än vill. -Bete dig som en man. Vad ska vi göra?
Crisis.
Vem är jag?
Marcus!
Vi är Marcus och Crisis ju.
Eller vad?
Allt är lugnt.
Jag vet vad vi ska göra.
Vi ska behålla barnet. Och du ska säga åt din familj att vi drar.
Tamayo, var är du?
Provet börjar nu!
Fan.
Se dig för!
Fan, släpp in mig då.
Vad kan jag göra för Lady Ambulans?
Jag jobbar inte där längre.
Trött på att vara på tv?
Jag ville prata om provet.
Vilket prov?
Det du inte skrev?
Jag vet att jag klantade mig. Just därför ber jag dig att få skriva om.
Det vore inte rättvist mot de andra.
Jag vet. Vanligtvis hade jag inte frågat, men jag försöker göra rätt för mig.
Jag försöker verkligen det.
Okej.
Den här gången får du ta provet efter skolan.
Seriöst?
Det är vad jag säger.
Tack.
Jag har bara inte haft nåt flyt på sistone.
Men du kan inte få mer än 80 procent för att göra det rättvist för de andra.
Tack. Visst.
Jag gör det bara för att jag tror på dig.
Du är inte så jävlig som de säger.
Det här är din sista chans.
Slösa inte bort den.
Tack.
Marigaby.
Vad vill du?
Jag är här och hjälper en elev.
Du behöver inte förklara dig för mig.
Okej.
-Hej då. -Ses.
Minns du vad du ska göra?
Ja, så svårt är det inte.
Du kan vara så glömsk ibland. Som med huvudstäderna.
Det finns för många delstater. Inte mitt fel.
Okej. Men skynda dig. Mina föräldrar vet inte att jag är här.
Vad sa du till dem?
Att jag har en matematiktävling.
Och jag sa till mattegruppen att jag har balett.
Och jag sa till balettruppen att jag måste plugga.
Hur kommer du undan med allt?
Man är väl steget före.
Jag vet inte riktigt. Jag är rädd. Jag vill inte hamna i trubbel.
Vi gör det här för vårt företags skull.
Vill du inte ha dina egna pengar? Och stå på egna ben?
Ja, det vill jag.
Då så.
Hjälp mig hjälpa dig.
Pikas mamma kommer och hämtar henne.
Hon kan skjutsa mig till mamma.
Ja, det är på vägen.
Toppen. Tack så mycket.
Vad kul att din mamma lät er umgås igen.
Ja, jag förklarade saken, och hon var väldigt förstående.
Bra.
Du är alltid välkommen här.
Du har gott inflytande på den här träskallen.
Så det är bäst att du lyssnar på allt din vän säger.
Så säger jag jämt.
Mamma väntar säkert.
-Hej då, Ramón. -Ha det bra.
Hej då, pappa.
Då så.
Skrid till verket.
Glöm inte att vi behöver bilder på ben,
brutna ben, utstickande ben, blod, inälvor, allt sånt.
Ju blodigare, desto bättre. Skicka över dem sen.
Det är nog kanske ingen bra idé.
Var inte du modig?
Bevisa det då.
Gå då.
Gå!
Andra sidan.
-Kör förbi din mammas lya. -Av vilken anledning?
Du får väl se.
Min mobil.
Jag ville bara ta några bilder.
"Jag ville bara ta några bilder."
Sätt dig där bak.
Nu.
-Pys härifrån. -Där åkte du dit.
Tjenare, grabben. Vi tänkte börja gå skallgång.
-Hämtar du mig imorgon? -Jag vet inte. Vi får se.
Okej. Hej då, pappa.
Gör inte om det där. Det gäller er båda!
Kom nu.
-Vilka snygga brillor! -Skitsnygga.
-Trevlig kväll. -Vänta lite, Luke.
Tack för att du tar hand om min familj. Och för glasögonen.
Äh, tänk inte på det.
Men ett gott råd?
Var inte bara dina barns chef.
Var deras pappa också.
Då ser de vad jag ser. En härlig kille.
Vet du hur jag vet det?
För jag hade aldrig hanterat allt det här lika bra som du.
Du vet, jag är ju framtiden, du är det förflutna.
Och jag är här med mamman till dina barn och…
Jag vill sträcka ut Guds hand till dig. Han lyser upp de mörkaste gränderna.
-Tack. -Gud välsigne dig.
Så nu vill prällen ge mig råd. Vem fan tror han att han är?
…samma prioriteringar Nu är det jag som har trasseringar
Ingen mer sprit Ingen potatisgris
Finns inga pengar kvar för mig I min gamla spargris
-Vad är det med dig? -Hörni, ungar.
Jag är er chef, men jag är också er pappa.
Hur mår du, Marcus?
Jag?
Allt är bra, Ramón.
-Har du hört nåt annat? -Som vadå?
Ingenting. Allt är lugnt.
Du då, Marigaby? Hur mår du?
-Varför är du så skum? -Nej, allt är bra.
Jag ville bara veta hur ni mår. Jag älskar er så mycket.
Ramón…
-Du är väl inte döende igen? -Men för fan…
Hur mår min favoritambulans idag?
Carmencita! Allt bra här.
Har du nåt åt oss?
-Är ni långt ifrån norra sidan av stan? -Femton minuter.
Vi har ett anrop.
En medvetslös minderårig. Mamman är desperat.
Vid Plaza Luis Cabrera.
På väg. Skicka adressen.
Okej.
Jag är där i tid
-Jag lägger ner micken -Sväng här.
Vad nu? Är det här rätt ställe?
-Hejsan. -Hej.
-Är du mamman? -Ja. Kom in.
Min son skar sig på en metallbit för två dagar sen.
Han fick feber, så jag ringde vår läkare.
Han skrev ut febernedsättande, men han fortsatte bara svettas.
-Har du hört med läkaren? -Han svarar inte.
Det är bara jag här. Min man är bortrest.
Hämta båren, så går jag med henne. Okej?
Okej. Kommer snart.
Den här vägen.
Hur gammal är din son?
Åtta.
Minns du vad läkaren skrev ut?
Nej.
Jag kan kolla förpackningen sen.
Det är hitåt.
Han är på rummet. Han…
Han har sovit ett bra tag nu.
Doktorn, den här vägen.
Visst.
Tack och lov!
Febern är borta.
Det här är Danny.
Jag ska bara titta lite närmare.
Daniel, det är dags att vakna.
Han har inte feber längre, va?
Nej.
Vänta här. Jag ska hämta lite medicin.
-Men han kommer att bli frisk igen? -Oroa dig inte. Jag är snart tillbaka.
Hörde du det? Allt ordnar sig.
Fan, fan, fan.
Ungen är död. Han är fan död.
Kom hit. Ring polisen nu.
-Varför då? -Ungen är fan död.
Du skojar.
Hämta diazepam, 5 mg.
Doktorn?
-Fort, hon är i chock. -Tänker du inte undersöka honom?
Diazepam.
Javisst. Det är därför vi är här.
-Vi måste ta er till sjukhus… -Nej.
Inga sjukhus. Han behöver inte åka nånstans.
-Vi kan göra det här, men vi behöver… -Tänker ni inte hjälpa honom?
Jo, men du måste hålla dig lugn…
-Rör mig inte! -Lugn.
-Tänker ni hjälpa honom? -Vi vill hjälpa dig.
-Pappa! Nu! -Varför?
Ingen diazepam, men vi har det här.
Släpp mig! Nej!
-Här är det. -Vi vill bara hjälpa.
-Hjälp mig! -För ditt eget bästa.
-Håll i henne. -Hjälp!
Lugn.
Är du klar?
Ja. Klart.
Nåt annat vi borde veta?
En obduktion är nödvändig,
men med tanke på förruttnelsen skulle jag säga fyra–fem dagar.
-Okej. -Nåt annat?
Vi var tvungna att söva henne för att lugna ner henne.
Nej, vi kan inte ta ansvar för henne.
Var lite bussig nu.
Det är reglerna, tyvärr.
Beklagar.
Är vi klara här? Vi drar då.
Och vad säger du?
Det här är inte vårt problem.
Vad gör vi då?
Vem sövde ner henne? Var det vi eller ni?
Dessutom kan vi inte ta henne så här.
-Inte det? -Det är komplicerat.
När hon vaknar på sjukhuset så tar vi hennes utsaga.
Ha en trevlig kväll.
Trevlig kväll.
Skitstövel.
-Vad hade du förväntat dig? -Kom nu.
De där asen gör aldrig nåt.
Gå ni bara. Jag kommer snart.
Okej. Skynda dig bara.
Försiktigt. Vi vill inte väcka henne.
Helvete.
-Vi sitter i skiten. -Vad nu?
Vem vet när hon senast tog sin medicin.
Vilken medicin?
En mängd antipsykotika.
Vi kan inte ta henne till rättsmedicinska, och vi måste söva ner henne om hon vaknar.
Okej. Jag säger till teknikerna att vi tar henne till Fray Bernardinos.
De tar henne utan försäkring om hon är lugn.
Men skynda er.
-Doktorn. -Var är jag?
Lugn. Allt är bra.
-Var är min son? -På sjukhuset. Vi är på väg dit.
Oroa dig inte.
Lugn bara.
Såja. Blunda bara.
Somna om igen. Såja.
-Lugn. -Ta fram lite midazolam.
Okej.
Var är det?
Det borde vara här, men du har låtit kärran förfalla.
Det är inte här.
Det borde vara där.
Nej, nej. Vad gör du?
-Rör mig inte. -Vi vill bara hjälpa dig.
-Lugn! -Var är min son?
-Nej! -Pappa, akta dig!
-Vad är det med dig? -Nej! Var är min son?
-Var försiktig! -Pappa!
Lugna dig.
-Nej, lägg ner den där. -Håll er borta.
-Håll er borta! -Lugn.
-Vi är ju lugna. -Lugna dig.
Försiktigt.
För fan. Lugna dig!
-Håll i henne. Ett, två, tre. -Släpp ut mig!
Släpp mig!
Doktorn!
Allt är okej.
-Jag vill bara hjälpa. -Släpp ut mig!
Ramón!
-Fort, bandagen! -Daniel!
-Vi ska ta dig till honom. -Släpp ut mig!
-Min son. Snälla! -Ampullerna är borta.
-Hon är galen. -Ge mig en.
-Min son. Snälla! -Lugn. Allt är okej.
Min son!
Nej!
Snälla, släpp ut mig. Jag ber er! Snälla!
Den är körd.
-Såg farsgubben parallellstaget? -Än sen? Drivhjulet är kört.
Hoppas han inte får en till hjärtattack.
Tyvärr, Ramón. Vi tar inte hand om galningar.
Sorry, men vi kan inte ta henne.
Det är för dåliga tider för att göra nåt gratis.
Karlarna kan hjälpa dig byta däck, men det är allt vi kan göra.
-Jag förstår. Det är… -"Jag förstår"?
Vad menar du med det?
Det är alltid samma sak.
Jag är så trött på att alla vägrar ta ansvar.
Men familjen Tamayo finns alltid där, så det är lugnt.
Har du inget att säga?
Marigaby!
Vad är det med din dotter?
Det var ni.
Ni mördade min son.
Det var ni.
Ni mördade min son.
Han var redan död!
Vi kunde inte göra nåt.
Jag är ledsen.
Känslor man inte visar sägs aldrig vila.
De dör aldrig.
De begravs levande och kommer ut värre senare.
Men det är lätt att säga sett utifrån.
Fan, Nallely. Jag önskar att vi hade lärt känna varann bättre.
Inflationen fortsätter att öka i Mexiko.
Konsumentprisindex steg med 9,2 procent…
Du är uppe sent.
Kanske jag inte borde ha sagt nåt till Ramón.
Men inte vet jag. Jag vill bara att han ska veta hur tacksam jag är.
Det är fanimej svårt.
Att han skulle se mig som en bror…
Men ibland tänker jag bara på hur de kommer över när de vill, och…
Det är bara konstigt.
Men om det är vad du vill
och det gör dig lycklig, så är jag också lycklig.
Din familj är min familj.
Luke.
Jag älskar dig.
Hoppas du är nöjd, Ramón.
PSYKIATRISKT SJUKHUS
Tanten mår bra. Ambulansen är kaputt.
Och vi har tjänat hela noll pesos igen.
Vad skulle jag ha gjort? Ingen vill ta sig an de här knäppgökarna.
Kalla dem inte för det.
Kolla bara.
Det blir inte billigt att reparera. Vi simmar inte precis i pengar heller.
Redo, doktorn?
Doktorn?
Doktorn!
Vad fan?
Kolla.
-Vad är det här? -Jag vet vad som hände Nallely.
Hon fick en subaraknoidalblödning utan några symtom.
När hon stabiliserades kollade de bara hennes revben, lungor, ben
och sånt som innebar en omedelbar risk.
Men blödningen fortsatte.
Därav huvudvärken som tillskrevs hennes allmänna tillstånd.
-Och… -Tamayo.
När hon tog Aspirinen förtunnades hennes blod så mycket
att det orsakade hypoxi.
En sån skada kunde ha diagnostiserats och behandlats
om hon hade gått till sjukhuset istället för att självmedicinera.
Var det därför du missade provet?
På grund av det här?
Jag behövde veta.
Det var mitt fel. Jag borde ha skickat henne till sjukhuset,
men jag lät henne ta Aspirin!
Det var inte ditt fel. Om inte för dig så hade hon dött i jordbävningen.
Förstår du? Det var inte ditt…
Vänta.
Inte så här.
Vänta! Tamayo!
Tyvärr, men det är illa den här gången.
Var inte sån nu…
-Och det är inte billigt. -I runda slängar?
-Du kommer få en hjärtattack… -Läget?
Marcus?
Vad händer? Du skrämde slag på oss. Var är du?
Ni får göra det här själva nu.
Vänta, vadå?
Vad menar du med det?
Var är du? Vi kan hämta dig och prata om det.
Hälsa pappa att…
…jag hoppar av ambulansen.
Marigaby, säg inte så. Gör inte…
Undertexter: Borgir Ahlström