Juan je nekaj vzel.
-Opravite svoje delo. -Lažnivci.
-Kam gresta? -Rodri, kaj se dogaja?
-Gremo. -Ga boste kar pustili?
Tako delajo "poklicni" reševalci? Bolniku odrekate pomoč.
-Kis s sodo bikarbono je vzel. -Nehaj snemati.
Ne, tudi to je vzel. Prisežem.
Poleg kisa in sode je spil še milo. Okoli ust se peni.
Nehaj lagati. Čakajo nas ljudje, ki res rabijo pomoč.
Zato pomisli, kaj govoriš.
Kaj pa govoriš? Kakšne laži! Saj si ga videla. Umira.
-Bomo vzeli koga ali ne? -Ne.
-Potem pa pojdimo. -Ne, pomagajte nam.
Juanchi je tepec.
Neumnost je naredil in zdaj se peni okoli ust.
Milo je pojedel. Prisežem.
Spravi ga noter. Popust mu bomo dali.
-Kako ti je ime? -Paulina.
Paulina, resnico povej, saj nas mogoče kdo čaka, ki rabi pomoč.
Seveda je res. Kaj govoriš?
-Boste opravili svoje delo? -Umira. Pomagajte mu.
-Odpeljite ga. -Boste pustili, da se zaduši?
-Nehaj snemati. -Prisežem, da je res.
Pomagaj. Moraš mi verjeti.
"Junaki" naju peljejo v bolnišnico.
Umakni se. Ni treba snemati.
Zakaj ne? Saj radi delate pod pritiskom.
Tu je dedek.
Rad igraš junaka, a?
Tip sploh ve, kaj dela?
-Ati, kje si študiral medicino? -Oči, kreten je zakašljal.
Se mu stanje slabša?
Človek v takem stanju ne kiha ali kašlja.
-Jebenti. Zakaj se reži? Kaj se dogaja? -Prasica se je zlagala.
Jebenti, je to Rodri Netea? Kretenski youtuber?
Si moj sledilec?
Ne, ne gledam sranja.
Če bi bili pravi reševalci, bi opazili. Pa ste amaterji.
Veliko si upaš, da takole pokličeš rešilca.
Reveži. To mora biti v prispevku.
-Ustavi. -Ne morem.
Ne gresta brez plačila. Jasno?
-Nategniti naju hočejo. -Juanchi, brat.
-Si videl luč? -Pojdi dol.
-Marcus, ustavi! -Dol!
Marcus, ustavi!
Sranje. Kreten!
-Fak! Moja rama! -Pomiri se.
-Obrniva ga. -Ne bom mu pomagala.
-Pomagaj, sem rekel. -Roka se mu včasih izpahne. Pomagaj mu.
-Umakni se. -Vstani.
-Stojiš pa lahko, ne bodi kreten. Vstani. -Moja rama!
Vstani, gnida!
Pezde, zdaj pa prosi za pomoč.
-O, pizda! -Pusti ga tam.
Jebenti, moja rama.
Pomagaj mi.
Pomagaj mi, jebenti!
-Pomagaj mu. -Drek. Moja rama.
-Moja rama. -Bi rad pomoč?
Pomagala ti bom.
-Pelji naju v bolnišnico. -Ustavi, Marcus!
-Res? -V bolnišnico morava!
-Hčerka. -Kaj ti je, krava?
-Rekla sem, da ustavi! -Prav, prav.
Kmetavzi zahojeni. Ne vejo, kdo sva.
-Vstani. Vstani, pezde. -Kaj?
-Klinc. -Marigaby.
-Dajmo, spizdita. -Kaj se dogaja, jebenti?
-Ne. -Odjebita.
-Ven gremo. -Kmetavzi.
-Jebi se, kreten. -Moj telefon, kreteni.
-Bi rad telefon? -Daj mi ga.
Jebenti, ne!
Nehaj, hčerka.
-Tu imaš telefon. -Ne veš, s kom se zajebavaš.
-Odjebita, idiota. -Jebi se.
PO DOKUMENTARCU FAMILIA DE MEDIANOCHE
Politravma, kirurgija, hud glavobol, vaskularno-cerebralna poškodba.
MAŠČOBNA EMBOLIJA? ASPIRIN
Vsak ima anamnezo, ki je ne poznamo. To res težko razumem.
PETI DAN
Rekla je, da si je sproti izmišljevala.
Neumnost. Vse je dobro premislila.
To je zelo žaljivo.
Marigaby? Me sploh poslušaš, zdravnica?
Jebenti, izlil sem ti srce, ti pa se požvižgaš.
Ne, saj te poslušam. Ampak poskusi dojeti, da si zamočil.
-Kako? Saj nisem nič naredil. -"Kako"? Kaj bi bilo, če bi zmagal?
-Veš, kako bi se počutila? -Ne sitnari, zgodbo ti pripovedujem.
Nasvet ti bom dala. Govori s Crisis.
Če se ne pogovoriš, se nabere, in je sranje.
Postane grdo in ne veš, pri čem si, kam greš in podobno.
-Si dobro? -Ja. Zakaj sprašuješ?
Ker te nisem nič razumel.
Že ves dan si tu in prepisuješ Sveto pismo ali kaj.
Pravi praznik za oči si. Zapustil si nas.
Zdaj je Justic Bieber.
-Na teveju sva te videli. Lušten si. -Si slišala?
Slava in denar me ne zanimata. Zame so pomembni ljudje.
Ja, moj brat je junak. Tudi čudovit oče bo.
Kaj?
Ja, dobita ga v paketu z otrokom, če vaju zanima.
-Se vidimo. -Ja, ampak…
-Kaj je narobe s tabo? -Zakaj?
-Pa zavezništvo med sorojenci? -Kakšno zavezništvo!
Naprej.
Ne morem verjeti.
Vem, da si jezen, Mario. Zato sem tu.
-Da ti razložim. -Kaj pa?
-Mislil sem, da sva prijatelja. -Drugega mi ni preostalo.
Prebral sem kup člankov, šel na predavanja.
-Pa si šel pod nož. -Ja, ampak…
Če bi čakal nate, bi umrl.
To boli.
Tako sem prizadet, da ne morem več sprejemati tvojih pacientov.
Povej, kako naj se odkupim.
Samo reci.
Delaj zame.
Kako to misliš?
Nekdo mora koordinirati rešilce. In razporejati bolnike, ko pridejo.
Mislil sem, da me boš povabil na kavo.
Pomagaj mi, Ramón. Uslužbenec je šel, šef pa pritiska name.
-Ne bo ti treba biti v rešilcu. Okrevaj. -Kaj pa vem.
Dobro plačo boš imel.
Zdravstveno zavarovanje. Celo nekaj bonitet ti lahko uredim.
Najlepša hvala, Mario.
Ampak pisarna ni zame.
Poslušaj, Ramón.
Tvoj način življenja ni dober za tvoje srce.
Gotovo so te slabo operirali. Potem mi boš pokazal.
Naredi to za družino. Premisli.
Sporočila ti pošiljam.
-Še pozdravila ne boš? -Živjo.
-Odgovoril sem ti na sporočila. -Nisem videla. Delala sem.
-Zanima me, kaj se je zgodilo z Nallely. -Marigaby, ne obremenjuj se s tem.
Saj se ne obremenjujem. Vem, da ljudje umirajo.
Potem veš,
da se ne smeš navezati na bolnike.
Prav?
Res? Prosim, povej, kako naj opravljam svoje delo.
Na veliko stvari moraš misliti. Na študij,
na reševanje, na družino. Na prijatelja s faksa.
-Bi rad zdaj govoril o tem? -Rad bi vedel, pri čem sva.
Pri ničemer.
-Lahko sva, s komer hočeva. Odrasla sva. -Nehaj tožiti zaradi te ženske. Umrla je.
Ne moreš rešiti vseh.
Bolnik si.
Pa sem trapa mislila, da imava kaj skupnega.
Čakaj.
Pripeljala sta me. Lahko zdaj gresta?
Malo bova še ostala.
Vesta, kaj me najbolj boli?
Da mi ne zaupata.
Pojdi noter. Od tod te bova gledala.
Ej. Lepo se obnašaj.
-Kaj delaš? -Noter!
-Lepo, ne? -Kaj?
To.
Ko peljeva otroka v šolo. Skupaj.
-Preplavili so me spomini. -Nikoli jih nisi peljal v šolo.
Iz službe si se vrnil utrujen in zaspal kot polh.
Ja. Lepo, da to počnem prvič.
Vem, kam meriš.
Govorila sva o tem.
Samo klepetam.
Vem, da je najin poljub poslal mešana sporočila.
Ampak…
Čudovit poljub.
Ne bova se pobotala.
Nikoli ne reci nikoli.
Katastrofa bi bila. Bilo bi tako, kot je bilo.
Niti ne. Spremenil sem se.
Novi Ramón.
Novi Ramón nima nič s starim Ramónom.
-Meni se zdiš enak. -Ne, ne.
-Pisarniško službo iščem. Ponudbe dobivam. -Res?
-Ja. Bolj zdravo jem. -Me veseli zate.
Ampak lahko sva samo še prijatelja.
Tako je bolje za otroke.
Prav.
-Prijatelja. -Prijatelja.
-Ampak z dodano vrednostjo. -Ramón, prosim.
Lepo se obnašaj!
-Zakaj si bila taka? -Kdo je hotel solirati?
Zato, da bi eden od naju zmagal.
-Prišla si v finale in zmagala. -In?
Ni me bilo treba ponižati pred vso družino.
Pred mamo, očetom in bratom. Vseeno ti je bilo.
Zakaj?
Prizadel si me.
-Ker si me kar pustil tam. -Samo zmago sem hotel zagotoviti.
Ne morem popraviti svojih napak.
Lahko pa se pogovoriva o naju.
Se še spomniš, da sem noseča?
Jebenti, Cristina. Nisem pozabil.
Kaj bova naredila?
-Kar boš hotela. -To vem.
Ampak reci kaj, pomagaj mi pri odločitvi.
Naredil bom, kot boš rekla.
-Kar boš hotela, Crisis. -Bodi moški. Kaj bova naredila?
Poslušaj, Crisis.
Kdo pa sem?
Marcus.
Marcus in Crisis.
Imam prav?
V redu sva.
Vem, kaj bova.
Obdržala ga bova.
Ti pa boš svojim povedal, da greva.
Tamayo, kje si?
-Izpit se je začel! -Sranje.
Ej, pazi.
Fak. Spustite me noter.
Kako vam lahko pomagam, lady Reševalka?
-Ne delam več kot reševalka. -Ste siti pojavljanja na teveju?
Rada bi govorila o izpitu.
O katerem izpitu? O tistem, na katerega niste prišli?
Vem, da sem naredila napako. Zato prosim, da dovolite, da ga opravljam.
-To ne bi bilo pošteno do vaših sošolcev. -Vem in sicer ne bi prosila,
ampak to bi rada naredila, kot je prav. Res se trudim.
Prav.
Izjemoma lahko pišete test zunaj terminov.
Res?
Saj pravim.
Hvala.
Zadnje čase mi gre vse narobe.
Dobili boste največ 80 % od ocene, tako bo pošteno do kolegov.
Hvala. Ja.
Ker verjamem, da vas čaka svetla prihodnost.
Niste težak, kot pravijo.
To je zadnja priložnost. Ne zapravite je.
Hvala.
Marigaby.
-Kaj hočeš? -Tu sem zaradi poučevanja.
Ni mi treba razlagati.
Prav.
-Adijo. -Se vidiva.
-Veš, kaj moraš narediti? -Ja, ni tako težko.
Včasih pozabiš.
-Tako kot pri glavnih mestih. -Preveč držav je. Nisem jaz kriv.
Pohiti. Starši ne vejo, da sem tu.
-Kaj si jim rekla? -Da sem na matematični olimpijadi.
Njim sem rekla, da sem na baletu.
-Baletni skupini pa, da se moram učiti. -Kako te ne zasačijo?
Vedno moraš biti korak naprej.
Kaj pa vem. Bojim se.
Nočem težav.
Ne pozabi, da to počneva zaradi posla.
Nočeš zaslužiti? Biti neodvisen?
Ja.
Torej?
Pomagaj mi, da ti pomagam.
Mama pride po Piko.
-Rekla je, da me lahko pelje k mami. -Ja, mimogrede je.
Prav. Najlepša hvala.
Lepo, da ti mama spet dovoli k nam.
Razložila sem ji, da je narobe razumela.
Dobro. Veš, da si tu vedno dobrodošla.
Dobro vplivaš na tega tepca.
Zato ubogaj prijateljico.
To mu vedno pravim.
Mama je gotovo že zunaj.
-Na svidenje. -Drži se.
Se vidiva, oči.
No?
Na vrsti si.
Potrebujeva sliko kosti.
Zlomljenih kosti, odprtih zlomov, krvi, črevesja, vse to.
-Naj bo čim bolj krvavo. Pošlji mi jih. -Ja.
Mogoče to ni pametno.
Nisi rekel, da si pogumen? Dokaži.
Pojdi!
Druga stran.
-Pri tvoji mami se bomo ustavili. -Zakaj?
Boš videl.
Moj telefon.
Samo fotografirati sem hotel.
"Samo fotografirati sem hotel." Sedi zadaj.
Dajmo.
-Pojdi ven. -Dobil te je.
Živjo, mali. Hotela sva priti pote.
Prideš jutri pome?
Ne vem. Videli bomo.
Prav. Adijo, oči.
-Ne poskusita me še kdaj preslepiti. -Pridi.
-Očala ti pristajajo. -Ja, super.
-Lahko noč. -Luke, čakaj.
Hvala, da si dober z mojo družino. In za očala.
Nič takega, pozabi.
Ti lahko dam nasvet? Otrokom ne bodi samo šef.
Bodi tudi oče.
Da bojo videli to, kar vidim jaz. Dobrega človeka. Veš, kako to vem?
Ker vsega tega ne bi prenašal tako dobro kot ti.
Ker sem jaz sedanjost, ti pa si preteklost.
To, da sem tu z materjo tvojih otrok…
Vabim te, da Boga primeš za roko.
On razsvetli še najmračnejšo pot.
-Hvala. -Bog s tabo.
Zdaj mi duhovnik daje nasvete. Za koga se pa ima?
Moje prioritete so se spremenile. Zdaj plačujem račune.
Ne pijem več, nisem nemarnež.
V mojem hranilniku ni več denarja…
-Kaj ti je? -Vajin šef sem, pa tudi vajin oče.
Kako si, Marcus?
Jaz?
Dobro. Vse je kul, Ramón.
-Ti je kdo kaj rekel? -Kaj pa?
Ne, nič. Dobro sem.
-Pa ti, Marigaby? Kako si? -Kaj ti je? Čuden si.
Ne, dobro sem.
Samo zanimalo me je, kako sta. Ker vaju imam zelo rad.
Ej, Ramón.
-Saj ne boš umrl, ne? -Zab…
Kako je moj najljubši rešilec?
Carmencita. Dobro smo.
Imaš kaj za nas?
-Ste daleč od Rome Norte? -Petnajst minut?
Klicali so nas. Nezavesten otrok. Mama je obupana.
Blizu Plaze Luis Cabrera.
-Že gremo. Pošlji naslov. -Prav.
Doma sem pravočasno, obesim hlače, z rimanjem sem opravil.
Kaj? Je tu?
-Dober večer. -Dober večer.
-Ste mama? -Ja. Vstopite.
Sin se je pred dvema dnevoma porezal s kovino.
Imel je vročino. Poklicala sem zdravnika.
Dal nam je tablete proti vročini, ampak otrok se je še naprej potil.
-Ste govorili z zdravnikom? -Ne oglasi se mi.
Sama sem. Mož je na poslovni poti.
Chango, pojdi po nosila. Z njo grem, prav?
Prav. Takoj se vrnem.
-Semkaj, prosim. -Ja.
-Koliko je star vaš sin? -Osem.
Veste, kakšne tablete mu je dal?
Ne.
Potem bom pogledala škatlico.
Za mano, prosim.
Sin je v svoji sobi.
Že nekaj časa spi.
-Tukaj, zdravnica, prosim. -Ja.
Hvala bogu!
Nima več vročine.
-To je moj Danny. -Bliže grem, prav?
Daniel. Srček, zbudi se.
Vročina mu je padla, ne?
Ni je več.
Počakajte. Po zdravila grem.
-Saj bo vse v redu z njim, ne? -Ja, ne skrbite, takoj se vrnem.
Vse bo v redu, srček.
Klinc, klinc.
Otrok je mrtev. Mrtev je.
Pridi. Pokliči policijo.
-Zakaj? -Otrok je mrtev.
-Hecaš se. -Pojdi po diazepam. 5 mg.
Zdravnica?
-Pohiti. V šoku je. -Ga ne boste pregledali?
Diazepam.
Seveda, zato smo tu.
-V bolnišnico morata. -Ne.
Ne greva v bolnišnico. Nikamor mu ni treba.
Prav. Tu bomo opravili.
-Ne približuj se. Ga boš pozdravila? -Ja, ampak pomirite se.
-Ne dotikaj se me! Ga boš zdravila? -Pomagali bi vam radi.
-Oči. Zdaj! -Zakaj?
-Ni diazepama, tole imamo. -Spustite me. Zakaj?
-Mirno. -Pomagali bi vam radi.
-Na pomoč! -Za vaše dobro je.
-Na pomoč! -Zgrabi jo. Počasi.
-V redu je. Si? -Ja. Končano.
Veste še kaj?
FORENZIKI
Potrebna bo obdukcija. Glede na stopnjo razkroja, bi rekla štiri dni.
-Prav. -Še kaj?
Pomirjevalo smo ji dali, ker je norela.
Ne moremo prevzeti odgovornosti za gospo.
Pomagajte nam.
Takšna so pravila. Žal mi je.
Smo končali? Odhajamo.
Pa vi?
-Pravim, da to ni naš problem. -Kaj pa naj naredimo?
Kdo ji je dal pomirjevalo? Mi ali vi?
Poleg tega take ne moremo odpeljati.
-Ne. -Ne, zapleteno je.
Ko se bo zbudila v bolnišnici, jo bomo zaslišali.
-Lahko noč. -Lahko noč.
Jebi se.
-Kaj si pričakoval? -Gremo.
Ti klinci nikoli nič ne naredijo.
-Pojdita, za vama pridem. -Prav, pohiti.
Previdno, da se ne zbudi.
Jebenti.
Ej.
-V dreku smo. -Kaj je?
-Ta ženska že dolgo ni vzela zdravil. -Kakšnih zdravil?
Kup antipsihotikov. Take ne moremo peljati na forenzični oddelek.
-Če se zbudi, jo bomo morali spet zadeti. -Forenzikom bom povedal.
Peljimo jo v Bernardinovo psihiatrično bolnišnico.
Tudi brez zavarovanja jo bojo vzeli. Če bo mirna.
-Gremo. Pohiti. -Prav.
-Zdravnica. -Kje sem?
Pomirite se, vse je v redu.
-Kje je moj sin? -V bolnišnici. Tja gremo.
-Ne skrbite. -Pomirite se.
Tako, ja, zaprite oči.
Zaspite nazaj.
-Počasi. -Prinesi midazolam, prosim.
Prav.
-Kje je? -Tu bi moral biti, vse ste razmetali.
Tu ga ni.
Moral bi biti tam.
Ne, ne, gospa. Kaj počnete?
-Ne dotikajta se me. -Pomagala bi rada.
-Pomirite se! -Kje je moj sin?
-Ne! -Previdno!
-Kaj vam je? -Ne! Kje je moj sin?
-Previdno! -Oči!
-Pomirite se. Ne, odložite to. -Stran od mene.
-Stran od mene! -Pomirite se.
-Vsi smo mirni, vidite? -Pomirite se.
Previdno.
Jebenti. Pomirite se, gospa.
Ne!
-Primi jo za noge. -Ne, prosim. Ven hočem!
-Pustita me! -Vse je v redu.
Ven hočem.
Ramón!
-Hitro, povoje! -Daniel!
-K njemu vas peljemo. -Spustite me ven!
-Moj sin, prosim! -Stekleničk ni.
-Zmešana je. -Daj mi eno.
-Moj sin. Prosim. Ne. -Vse bo v redu.
Moj sin!
Ne!
Prosim, spustite me ven. Prosim, prosim.
Uničena je.
-Je oče videl jarmov drog? -Pozabi. Zobniček je zanič.
-Upam, da ga ne bo spet kap. -Prekleto.
Žal mi je, Ramón. Ne sprejemamo norcev.
Sori, ne moremo je vzeti.
Veš, da ne moremo delati zastonj.
Moja fanta ti bosta seveda pomagala zamenjati gumo. To pa je vse.
Več ne moremo narediti.
-Razumem… -"Razumem"? Kako to misliš?
Vedno ista pesem.
Sita sem tega, da nihče ne prevzame odgovornosti, ko je sranje.
Ampak Tamayovi so vedno tu. In so jebene stranke.
Ne boš nič rekel?
Marigaby!
Kaj je tvoji hčerki?
Vi ste bili.
Vi ste ubili mojega sina.
Vi ste bili.
Vi ste ubili mojega sina.
Vaš sin je bil že mrtev.
Nismo ga mogli rešiti.
Žal mi je.
Čustva, ki jih ne pokažemo, ne mirujejo. Ne umrejo.
Žive jih zakopljemo in izbruhnejo v še hujši obliki.
Toda to je lahko reči, ko opazuješ od zunaj.
Presneto, Nallely, želim si, da bi se bolje spoznali.
Inflacija v Mehiki narašča.
Indeks cen življenjskih potrebščin je narasel za 9,2 %.
Še si pokonci.
Mogoče Ramónu ne bi smel nič reči.
Ne vem, hotel sem, da vidi, da cenim njegov trud.
Jebenti, težko je,
težko me vidi kot brata.
Ne vem. Ko pomislim, da Ramón in drugi
pridejo sem, kadar se jim zazdi, se včasih…
Čudno je, če sem iskren.
Ampak če to hočeš,
če te to osrečuje, potem osrečuje tudi mene.
Tvoja družina je tudi moja.
Luke.
Rada te imam.
Upam, da si zadovoljen.
PSIHIATRIČNA BOLNIŠNICA
Gospa je dobro, rešilec je uničen.
Zaslužili pa nismo nič.
Spet.
Kaj pa si pričakoval? Saj veš, norcev se vsi izogibajo.
Ne reče se norci, Ramón.
Glej to.
Popravilo bo drago.
Denarja pa nimamo.
Gremo, zdravnica.
Zdravnica?
Zdravnica.
Prekleto.
Glej!
-Kaj? -Vem, kaj se je zgodilo Nallely.
Imela je asimptomatično subarahnoidno krvavitev.
Ko so jo oskrbeli, so pregledali samo njena rebra, pljuča, nogo
in drugo najbolj tvegano.
Ampak krvavenje se je nadaljevalo.
Zato so glavobol pripisali njenemu splošnemu stanju.
-In… -Tamayo.
Ko je jemala aspirin proti glavobolu, se je njena kri tako zredčila…
-Tamayo. -Da je nastala možganska hipoksija.
Takšno poškodbo bi lahko diagnosticirali in zdravili,
če bi šla v bolnišnico. Pa sem ji dovolila, da se zdravi sama.
Si zato zamudila na izpit?
To si počela?
Hotela sem razumeti. Jaz sem kriva. Če bi jo poslala v bolnišnico…
-Ne, ne. -Bi živela.
-Pa sem pustila, da vzame aspirin. -Ne, nisi ti kriva.
Če ne bi bilo tebe, bi umrla takoj po potresu. Razumeš? Nisi kriva.
Čakaj.
Čakaj, Tamayo.
Ne tako.
Tamayo, čakaj!
Tamayo!
Žal mi je, tokrat je res hudo.
Ne govori tako.
-Ja, in ne bo poceni. -Koliko?
-Kap te bo. -Kaj je?
-Marcus? -Zdravnica, prestrašila si nas. Kje si?
To bosta morala početi sama.
Prosim?
Kako to misliš sama?
Kje si? Pote prideva, pogovorili se bomo.
Povej očetu…
-Ne bom več delala v rešilcu. -Daj no, Marigaby. Ne delaj tega.
Prevedla Lorena Dobrila