Bevette azt a szart.
- Tegyék a dolgukat. - Ez kamu!
- Hova mennek? - Rodri, mi van?
- Menjünk. - Faképnél hagyják?
Ez maguknak „hivatásos” mentős munka, mi?
Nem segítenek a betegen.
- Ecetet ivott szódabikarbónára. - Ne filmezz.
Nem! Bevett egy ilyet is, esküszöm!
Tényleg azt ivott ecettel, de szappant is evett. Habzik a szája.
Ne kamuzzatok már! Másoknak meg közben igazi bajuk van.
Úgyhogy ne habizzatok itt, jó?
Miről beszélsz? Hogyhogy habizunk?
Hiszen láttad, haldoklik.
- Viszünk beteget, vagy sem? - Nem. Lépünk.
- Akkor lépjünk. - Ne, ne! Kérlek, segíts!
Juanchi idióta, tudom.
Hülyeséget csinált, és habzani kezdett a szája,
de tényleg szappant evett. Esküszöm.
Vigyük el őket engedményesen, doki.
- Mi a neved? - Paulina.
Paulina, mondd meg az igazat.
Mert közben másnak tényleg segítségre lehet szüksége.
De hogy ne lenne igaz? Mégis hogy érted ezt?
Tegyék a dolgukat!
Haldoklik! Segítsetek!
Vigyék gyorsan!
Hagyják megfulladni?
Hagyd már abba a filmezést, jó?
Eskü, bevette.
Segíts! Hinned kell nekem.
MENTŐ
A kórházba tartunk a „hősökkel”.
Menj odébb. Ezt nem kéne filmezned.
Most miért? Én…
Bírják a stresszes melót, nem?
Na jó, itt van nagypapi.
Szeret hőst játszani, ugye?
Tudja egyáltalán, hogy mit csinál?
Hol tanult orvosnak, tata?
Apa. Elköhögte magát a tahója.
Akkor most rosszabbra fordult?
Az ő állapotában egy beteg se nem köhög, se nem tüsszög.
Mi a fasz? Mit röhög? Mi folyik ott hátul?
Átvágott az a hülye kurva.
Azt a rohadt, ez Rodri Netea? Az a kis faszkalap youtuber?
Baszki, haver, követőm vagy?
Á, kövessen téged a radai rosseb.
Az igazi mentősök észrevették volna,
hogy maguk milyen balfaszok.
Van arcod ilyenért mentőt hívni, mi?
Szerencsétlen balekok, kirakom sztoriba.
- Állj meg. - Nem tudok.
De nem ússzák meg ingyen a seggfejek.
Nézzétek, le akarnak húzni.
Juanchi, tesó!
- Láttad a fényt? Megint… - Gyere onnan.
- Marcus, állj! - Szállj le onnan!
Mondom, állj meg, baszki!
Jaj, baszki! Köcsög!
Bassza meg, a vállam!
Nyugi… Ne mozogj.
- Segíts átfordítani. - Suttyónak nem segítek.
Mondom, segíts már!
Néha kimegy a válla. Bakker, segítsenek neki.
- Odébb. - Rajta. Állj fel.
- Járni tudsz, ne bunkózz, felállni. - Baszki, a vállam, haver.
Állj fel, rohadék!
Rohadt hófehérke. Most kéne a segítség, mi?
- Basszus! - Hagyd csak. Hagyjad.
Anyám, baszki, a vállam, ember.
Segítsenek.
Segítsenek már, a picsába!
- Mi a fasz? Segítsenek már! - Jaj, basszus, a vállam!
- A vállam, geci! - Segítség kell?
Nesze, segítség.
Ugye a kórházba visznek?
- Marcus, állj! - Mi a franc?
- Komoly? - Kórház kell!
- Kicsim. - Mi a bajod, ribi?
- Mondom, állítsd le a kibaszott mentőt! - Jó, jó, doki.
Büdös parasztok! Tudjátok, kik vagyunk?
- Felállni. Azonnal állj fel, gennyláda. - Mi van?
- Mi a pöcs? - Marigaby.
- Rajta, kifelé. Kotródjatok a francba. - Mi a faszt művelsz?
- Ne, ne, ne! - Hess picsába!
- Kifelé, nyomás! - Sötét parasztok.
Húzzál anyádba.
Várjunk csak! A telóm, rohadékok.
- A telódat szeretnéd? - Add már ide, faszom.
Ne már. Ne bassz!
Elég, kicsim. Elég.
Itt a kibaszott telód.
Fingod sincs, kivel kezdtél.
- Taka van, pöcsfejek. Tűnés. - Kapjátok be!
CSALÁD AZ ÉJSZAKÁBAN
A CSALÁD AZ ÉJSZAKÁBAN CÍMŰ DOKUMENTUMFILM ALAPJÁN
Polytrauma, operáció, fejfájás, cerebrovaszkuláris esemény, előzmények.
ZSÍREMBÓLIA SZINDRÓMA? ASZPIRIN
Mindig van egy előtörténet, amit nem tudunk a másikról.
És ezt egyre nehezebb megértenem.
5. NAP
Hallod, azt mondta, ott, freestyle közben találta ki mindet.
De ez kamu. Már jó előre kigondolta.
De ez nagyon durván sértő.
Marigaby?
Figyelsz egyáltalán?
Bassza meg. Én itt kiöntöm a szívemet, te meg le se szarod.
Nem is. Én figyelek közben.
De lásd be, hogy elbasztad.
- Hogyhogy én basztam el? - Hogyhogy „hogyhogy”?
Mi lett volna, ha te győzöl, mi?
- Attól hogy érezné magát? - Ne már, doki.
Ne kötözködj már. Csak mondom, mi volt.
Egy tanácsot adhatok.
Beszélj Crisisszel.
Ha nem beszélitek meg, minden felgyülemlik és elbaszódik,
és úgy eldurvul, hogy azt se tudod, merre vagy,
vagy mi van. Ilyenek.
- Jól vagy, hugi? - Jól. Miért kérded?
Mert egy kurva szavadat se értem.
Különben is álló nap itt ülsz és a Bibliát körmölöd, vagy mi.
Minő kellemes társaság! Minket meg hanyagolsz.
Mióta ő lett az Emiment.
- Láttunk ám a tévében. Cukker voltál. - Hallod ezt?
De nem a vagyonért meg a hírnévért teszem.
Hanem mindenki épségéért.
Jaja, nagy hős a bátyám.
Ráadásul kiváló apa is lesz belőle.
Micsoda?
Bizony, ez is vele jár, ha valaki netán fenné rá a fogát.
- Sziasztok. - Jó éjt!
- Pá! - Azért…
- Mi ütött beléd, hugi? - Most miért?
Tesók közt nem szabályos, María Gabriela.
- Mi? Pofa be! - Tesótörvény.
Szabad!
Ezt nem hiszem el.
Mérges vagy, tudom. Ezért jöttem, Mario.
Hogy megmagyarázzam.
Micsodát?
Azt hittem, barátok vagyunk.
Nem volt más választásom.
Én itt magolom a cikkeket, előadásokra rohangálok…
Erre te meg kés alá fekszel.
Igen, de…
Ha rád várok, meghaltam volna, mire te készen állsz.
Rosszulesik.
Annyira, hogy innentől nem hiszem, hogy fogadni tudom a betegeidet.
Ugyan már, mondd meg, mivel tehetném jóvá.
Ki vele.
Dolgozz nekem.
Hogyhogy dolgozzak neked?
Kéne valaki, aki koordinálja a mentőket.
Aki foglalkozik a bejövő betegekkel.
Én meg már azt hittem, kávét főzetsz velem, vagy ilyesmi.
Segíts, Ramón.
Felmondott az emberem, a főnököm meg rágja a fülem.
Jót tenne. A sürgősségi nélkül felépülnél.
Nem is tudom.
Tisztes fizetést kapsz.
Egészségbiztosítást. Még némi cafeteriát is tudok szerezni.
Igazán köszönöm, Mario.
De az irodista élet nem nekem való.
Idefigyelj, Ramón.
A szívednek nem tesz jót az életformád.
A kutyaütők fércműtétje után.
Majd mutasd meg azért.
Tedd meg a családodért. Gondold meg!
Írtam üzenetet.
- Szóval már nem is köszönünk? - Szia.
Válaszoltam is.
Azt… Azt hiszem, nem láttam. Dolgoztam.
De van pár kérdésem Nallely esetéről.
Marigaby, ne kattanj rá rögeszmésen.
Ez nem rögeszme.
Az emberek meghalnak, nem? Világos.
Hát akkor
biztos tudod, hogy nem szabad kötődnöd a betegeidhez.
Oké?
Nem mondod. Kérlek, oktass ki, hogy végezzem a munkámat.
Túl sok minden nehezedik rád.
Nem igaz? Ott az iskola.
A mentő, a családod.
Meg a kis évfolyamtársad.
Szóval erről akarsz beszélni?
Szeretném tudni, hányadán állunk.
Sehányadán nem állunk.
Lehetünk, akivel akarunk.
- Felnőttek vagyunk. - Hát ne rinyálj a csaj miatt! Meghalt.
Oké? Ennyi. Nem menthetsz meg mindenkit.
Te beteg vagy.
Én hülye meg azt hittem, sok a közös bennünk.
Marigaby, várjál!
Na, jó. Idáig elhoztatok.
Most elmennétek?
Még maradunk kicsit.
Tudjátok, mi esik legrosszabbul?
Hogy nem bíztok bennem.
Na jó. Irány befelé. Szemmel tartunk innen.
Hé!
Aztán jól viselkedj.
- Mit csinálsz? - Befelé!
- Egész kellemes, nem? - Micsoda?
Hát ez.
Iskolába vinni a gyerekeket.
Ketten együtt.
Emlékeket ébreszt.
Pedig te sose vitted őket iskolába.
Beestél a mentőzésből, és már aludtál is, mint a bunda, rémlik?
Francba, tényleg. Hát akkor jó ezt először megejteni.
Aha, tudom ám, mire megy ki a játék.
Már megbeszéltük.
Nem is, csak úgy cseverészek.
Tudom, hogy a múltkori kis csókunk megtévesztő lehetett.
De…
Csodás csók!
De nem jövünk újra össze.
Sose lehet azt tudni!
Az téboly lenne.
Nem. Visszaállnánk a régi kerékvágásba.
Nem. Én már más ember lettem.
Én már a jövőbeli Ramón vagyok.
Márpedig a jövőbeli Ramónnak semmi köze a múltbeli Ramónhoz.
- Pedig egyformák vagytok. - Nem, nem, nem.
Én már irodai munkát keresek.
- Ajánlatokat kaptam. - Igen?
Egészségesebben is eszem.
Ennek igazán örülök, miattad.
Mi viszont már sosem lehetünk többek barátoknál.
Jobb a gyerekeknek.
Hát jó. Rendben.
- Barátok. - Barátok.
Csakhogy extrákkal.
Jaj már, Ramón, ugyan, kérlek!
Viselkedj már!
Miért voltál ilyen?
Ki akart szólóban indulni?
Csak hogy egyikünk biztosan nyerjen.
- Bejutottál a döntőbe, és győztél. - És?
De attól még nem kellett volna megaláznod
a családom szeme láttára.
Ott volt anyám, apám, öcsém, de kurvára nem zavartattad magad.
Miért?
Megbántottál.
Fájt, hogy magamra hagytál.
A győzelmet vajaztam le, nem hagytalak magadra.
Nem tudom utólag jóvátenni, amit elbasztam…
de próbáljuk meg megbeszélni, mi történik velünk.
Az rémlik, hogy terhes vagyok?
A kurva szentségit, Cristina. Jó, hogy emlékszem!
Na, és mit csináljunk?
Amit csak szeretnél.
Tudom, hogy amit csak szeretnék.
De légyszi, mondjál valamit. Segíts már eldönteni.
Dehát megmondtam! Azt csinálom, amit mondasz.
Amit csak akarsz, Crisis.
Legyen már vér a pucádban. Mit csináljunk?
Figyu, Crisis.
Hát ki vagyok én?
Marcus!
Mi vagyunk Marcus és Crisis.
Nem igaz?
Jók vagyunk együtt.
Tudom már, mit csinálunk.
Megtartjuk ezt a babát.
Te pedig szólsz otthon, hogy elmegyünk.
Tamayo, hol vagy?
Kezdődik a vizsga!
Rohadt élet.
Hé, vigyázz már!
Bassza meg! Engedj be, baszki.
Mit tehetek önért, mentős kisasszony?
Már nem mentőzök.
Megunta a tévés szerepléseket?
A vizsgáról van szó.
Milyen vizsgáról?
Amin nem jelent meg?
Hibáztam, tudom.
Ezért kérem, hogy engedjen vizsgázni.
Az nem lenne fair másokkal szemben.
Tudom. És amúgy nem is kérnék ilyet,
de igyekszem helyesen cselekedni.
Nagyon igyekszem.
Hát jó.
Most az egyszer leteheti a vizsgát a kiíráson kívül.
Komolyan?
Hisz megmondtam.
Köszönöm.
Csak… Mostanában nem olyan jól mentek a dolgok.
Persze legfeljebb 80%-os eredményt érhet el, hogy igazságos legyen.
Köszönöm! Igenis.
És csakis azért, mert úgy hiszem, nagy jövő előtt áll.
Nem is olyan genyó, mint mondják.
Ez a legutolsó esélye.
Ne szalassza el.
Köszönöm.
Marigaby.
Mit akarsz?
Konzultációt tartok itt.
Nem tartozol nekem magyarázattal.
Oké.
Szia.
Pá.
Emlékszel, mi a dolgod?
Ja, nem olyan nehéz.
De néha feledékeny tudsz lenni.
Mondjuk, a fővárosokkal.
Túl sok állam van. Nem az én hibám.
Jó. Rajta, a szüleim nem tudják, hogy itt vagyok.
Mit mondtál nekik?
Hogy matalonra készülök.
A matekfaktosoknak azt mondtam, balettórám lesz.
A balettosoknak meg, hogy tanulnom kell.
Hogy bírod ezt megúszni?
Egy lépéssel előbb kell járni, nem?
Nem is tudom.
Félek.
Nem akarok bajba kerülni.
Ne feledd, az üzletünk érdekében tesszük.
Nem akarsz saját pénzt?
Hogy független légy?
De, akarok.
Hát akkor meg?
Segíts, hadd segítsek.
Apa, Pikáért jön az anyukája a ház elé.
Azt mondta, átvisz engem anyáékhoz.
Igen, úgyis útba esik.
Jó, köszönjük szépen.
Örülök, hogy megint engedi, hogy találkozzatok.
Na igen. Mindent megmagyaráztam neki, és teljesen megértette.
Akkor jó.
Mindig szívesen látunk, azt tudod.
Nagyon jó hatással vagy erre a tökkelütöttre.
Úgyhogy jobb lesz, ha mindenben a pajtásodra hallgatsz.
Én is mindig ezt mondom neki.
Hát akkor, anya már biztos lent vár.
- Viszlát, Ramón bácsi! - Jók legyetek!
Szia, apa.
Hát akkor…
te jössz.
Ne felejts el csontokat is fotózni.
Törött csontot, kilógó csontot, vért, beleket, minden ilyesmit.
Minél véresebbet, hallod?
- Küldd át nekem. - Jó.
Nem biztos, hogy annyira jó ötlet.
Szóval mégse vagy bátor?
Muti!
Gyerünk!
Menj már!
A másik oldalon.
Még beugrunk anyátokhoz is.
Ugyan minek?
Majd meglátod.
A telefonomat.
Csak fotózni akartam párat.
„Csak fotózni akartam párat.”
Ülj le hátul.
Eredj!
- Tűnés innen. - Lebuktál.
Szevasz, öcskös!
Majdnem indultunk keresni.
Holnap jössz értem?
Még nem tudom. Meglátjuk.
Hát jó. Szia, apa!
Ne vágjatok így át többet! Se te, se Pika.
Na, gyere.
- Jól áll a szemüveg. - Ja, nagyon.
- Jó éjt! - Várj kicsit, Luke.
Jó vagy a családomhoz, köszönöm.
Meg a szemüveget is.
Ugyan, szóra sem érdemes.
Viszont adhatok egy tanácsot?
Ne csak a főnöke légy a gyerekeidnek.
Az apjuk is légy.
Hogy ők is lássák, hogy jó ember vagy.
Hogy én honnan tudom?
Hogy én nem tudtam volna ilyen jól kezelni ezt,
ahogy te.
Tudod, hogy én vagyok a jövő, te meg a múlt.
Azt hogy… én vagyok a gyerekeid anyjával.
Fogadd el Isten feléd nyújtott kezét.
Még a legsötétebb zugokban is fényeskedik.
- Köszönöm. - Isten áldjon.
Még a csuhás papol nekem tanácsról. Mégis kinek képzeli magát?
MENTŐ
Más lett már a fontos Én keresem meg a kenyérrevalót
Nem sörözünk a sarkon Szidva a zsernyákok anyját
Nem maradt több apróm A malacpersely alján…
- Most mi van? - Gyerekek!
A főnökötök vagyok, de az apátok is.
Hogy vagy, Marcus?
Én?
Rendben vagyok. Minden faja, Ramón.
- Mondott valaki valamit, vagy… - Valamit?
Nem, semmit. Én tök jól vagyok.
És te, Marigaby? Hogy vagy?
Mi ütött beléd? Fura vagy.
Semmi, jól vagyok.
Csak érdekel, hogy vagytok.
Szeretlek titeket.
Hajjaj, Ramón.
Ugye nem halsz meg megint?
Az ég szerelmére…
Ne is.
Hogy van a kedvenc mentőm?
Carmencita! Jól vagyunk.
Találtál nekünk fuvart?
Mennyire van az északi városrész?
Tizenöt perc?
- Jött egy hívás. - Tíz.
Eszméletlen kiskorú, kétségbeesett anya.
A Plaza Luis Cabreránál.
Máris megyünk. Küldd a címet.
Küldöm.
Időben otthon vagyok
Szögre akasztom a gatyám A rappeléssel felhagyok
Micsoda? Ez a cím?
- Jó estét! - Jó estét!
- Ön az édesanya? - Igen. Parancsoljanak.
A fiam két napja megvágta magát egy fémdarabbal.
Felment a láza, úgyhogy felhívtam a családi orvosunkat.
Megnézte, felírt neki lázcsillapítót, de továbbra is sokat izzadt.
Azóta beszélt az orvossal?
Nem veszi fel.
Egymagam vagyok. A férjem üzleti úton van.
Ti hozzátok a hordágyat. Én bemegyek vele, jó?
Jó, doki. Mindjárt jövünk.
- Erre legyen szíves. - Jó.
És hány éves a fia?
Nyolc.
Emlékszik, milyen gyógyszert írt fel neki az orvos?
Nem.
Sebaj, majd később megnézem a dobozát, jó?
Erre parancsoljon.
A fiam a szobájában van…
Már jó ideje alszik.
Doktornő, erre legyen szíves.
Igen.
Hála istennek!
Elmúlt a láza.
Ő itt az én Dannym.
Megnézem közelebbről, jó?
Daniel! Drágám, ébredj fel.
Már lement a láza, ugye?
Nincs.
Várjon egy kicsit. Hozok gyógyszert.
De meggyógyul, ugye?
Meg, ne aggódjon. Lemegyek, mindjárt visszajövök.
Hallod, kicsim? Meg fogsz gyógyulni.
Baszki, baszki, baszki.
A gyerek meghalt. Kampec, már halott.
Gyertek! Azonnal hívjátok a zsarukat!
- Miért? - Rohadtul halott a gyerek.
Ne bassz.
Hozzatok öt milligramm diazepámot, oké?
Doktornő?
- Gyorsan! Sokkos. - Nem vizsgálják meg?
Diazepámot.
De, dehogynem. Hisz azért jöttünk.
- Kórházba kell vinnünk… - Nem, nem, nem.
A kórházba nem. Sehová nem kell elvinni. Nem, nem.
Rendben, akkor itt látjuk el. De meg kell…
Ne közelítsen! Meggyógyítják?
Igen, de önnek meg kell nyugodnia…
- Ne érjen hozzám! - Nyugalom.
- Meggyógyítják a fiam? - Nyugi. Segítünk.
- Apa! Apa, most! - De miért?
Nincs diazepám, csak ez.
Ne! Eresszenek! Miért? Ne!
- Nyugi! Így ni. - Nyugalom, segítünk.
- Segítség! - Az ön érdekében.
- Fogjátok, fogjátok! - Segítség!
Nyugalom, nyugi, nyugi.
Így ni. Sikerült?
Igen. Sikerült.
Még valami, hölgyem?
HELYSZÍNELŐK
Pontosat majd a boncolás után tudni,
de az oszlás mértéke alapján négy- vagy ötnaposnak mondanám.
- Rendben. - Más egyéb?
A nőt szedálnunk kellett, hogy lenyugodjon.
De mondom, a hölgyért nem tudunk felelősséget vállalni.
Ugyan, segítsenek már.
Ez a szabály, nagyfiú.
Sajnálom.
Készen vagyunk? Indulás!
És maguk?
Már megmondtam, nem a mi dolgunk.
De mit csináljunk?
Ki nyugtatózta be a hölgyet? Mi vagy maguk?
Ráadásul ilyen állapotban be se vihetjük.
- Nem? - Nem, bonyolult ügy.
Majd ha a kórházban vagy valahol magához tér, akkor kihallgatjuk, rendben?
Jó éjszakát!
Jó éjszakát.
Kapd be.
- Mire számítottál, Ramón? - Menjünk!
Szart se csinálnak, a kurva anyjukat.
Menjetek, mindjárt jövök én is.
De igyekezz, doki.
Csak óvatosan. Fel ne ébresszük.
KLOZAPIN 10 MG
ZOTEPIN
Kurva élet.
Hé. Hé!
- Nagy szarban vagyunk. - Mi? Mi van?
Istentelen régóta nem szedi a gyógyszereit.
Milyen gyógyszereket?
Csomó antipszichotikumot.
Így nem vihetjük a törvényszékiekhez.
És ha felébred, szedálhatjuk újra.
Szólok a helyszínelőknek,
a Bernardino Barát pszichiátriára visszük.
Biztosítás nélkül is fogadják. Ha nyugodt.
- Gyerünk, nyomás. - Jó, menjünk.
- Doki. - Hol vagyok?
Nyugalom, nincs semmi baj.
- Hol a fiam? - A kórházban, mi is odamegyünk.
Ne aggódjon, asszonyom.
Nyugalom, hölgyem.
Ez az. Csukja be a szemét.
Aludjon szépen vissza.
- Nyugalom. - Készíts elő midazolámot, jó?
Máris.
Merre van, doki?
Itt kéne lennie, de disznóólat tartasz itt.
Itt nincs, doki.
Ott kell lennie pedig.
Hé, ne, ne, ne, ne! Mit tetszik csinálni?
- Hozzám ne érjenek! - Segíteni akarunk.
- Nyugodjon meg! - Hol a fiam?
- Ne, ne! - Apa, vigyázz!
- Mi ütött magába? - Ne! Hol a fiam?
- Vigyázz! - Apa. Apa!
Nyugodjon meg!
- Ne, ne, ne. Azt tegye le, hölgyem. - Vissza!
- Ne közelítsenek! - Nyugalom.
- Csak szép nyugodtan. - Nyugalom.
Óvatosan, vigyázz.
Picsába. Na, hölgyem, nyugi már!
- Hé, hé, hé! - Ne!
- Fogd a lábát. Egy, kettő, három. - Ne, kérem! Eresszenek!
Engedjenek el!
Doki!
Nincs semmi baj.
- Kérem, hölgyem, hadd segítsünk. - Eresszenek!
Ramón!
- Gyorsan, a kötszert! - Daniel! Daniel!
- Odavisszük hozzá. - Eresszenek innét!
Eresszenek ki innét!
Könyörgök, a fiam!
Csomó ampulla nincs meg.
- Ez totál elmebeteg. - Adj egyet.
- A fiamat, kérem! Ne! - Minden rendben lesz. Semmi baj.
A fiam! A fiam!
Ne!
Kérem, engedjenek ki innét. Könyörgöm! Kérem szépen!
Ennek annyi.
Apád látta az összekötőrudat?
Mindegy. Szétcsesződött a hajtótengely.
Reméljük, most nem kap infarktust.
Rohadt élet.
Ne haragudj, Ramón. Őrültekkel nem foglalkozunk.
Sajnálom, de nem vehetjük át.
Tudod jól, ingyenfuvart nem engedhetünk meg magunknak.
A srácaim segítenek kereket cserélni, nem gond.
De ennyi.
Ennél többet nem tehetünk.
- Érthető. Ez… - „Érthető”?
Hogyhogy „érthető”, apa?
Mindig ugyanez van, nem?
Annyira elegem van ebből, ha gáz van, mindenki kihátrál, nem igaz?
Tamayóék bezzeg állják a sarat, mi?
Mindig mi baszunk rá.
Erre nem mondasz semmit?
Marigaby!
Mi ütött a lányodba, Ramón?
Maga volt az.
Maga gyilkolta meg a fiamat.
Maga volt az.
Meggyilkolta a fiamat.
A fia már halott volt!
Sehogy sem tudtuk volna megmenteni.
Sajnálom.
Azt mondják, a nem mutatott érzelmek sosem nyugszanak.
Sosem halnak el.
Élve el vannak temetve, és később rosszabb formában jönnek elő.
De könnyű ezt mondani, ha kintről nézel befelé.
Szentségit, Nallely.
Bár jobban megismertük volna egymást.
További hírek. Mexikóban folytatódik az infláció növekedése.
A fogyasztói árindex 9,2%-ra szökött…
Te még fent vagy?
Lehet, hogy semmit nem kellett volna mondanom Ramónnak.
De, nem is tudom… Szeretném, ha tudná, hogy nagyra értékelem az erőfeszítéseit.
Kurva nehéz lehet.
Neki testvérként tekintenie rám.
Nem is tudom, drágám. Néha azért így, hogy Ramónék
akkor jönnek-mennek, amikor csak akarnak, és…
Őszintén szólva elég fura.
De figyelj, ha te ezt szeretnéd,
ha téged ez tesz boldoggá, akkor engem is.
A családod a családom.
Luke.
Szeretlek.
Most örülsz, Ramón?
DÉL-MEXIKÓI PSZICHIÁTRIA
A néni jól van, a mentő meg szétcsesződött.
És egy busás nagy büdös semmit kerestünk rajta.
Már megint.
Mit kellett volna tennem?
Tudod, hogy van. A kretének senkinek sem kellenek.
Ne hívd már „kreténnek”, Ramón.
Ezt nézd meg.
Szép summába kerül a javíttatás.
Nem mintha felvetne a pénz.
Indulunk, doki.
Doki?
Doki!
Szentségit.
Ezt nézd!
- Mi ez? - Rájöttem, mi történt Nallelyvel.
Nallelynél tünetmentes subarachnoideális vérzés lépett fel.
Mikor stabilizálták,
csak a bordáját, a tüdejét és a lábát nézték,
meg ami közvetlen veszélyt jelenthetett.
De a vérzés utána sem állt el.
Ezért fájt a feje, nem az általános állapota miatt.
- És… - Tamayo.
Mikor aszpirint vett be a fejfájásra…
- Tamayo? - …attól úgy felhígult a vére, hogy…
- Tamayo! - …agyi oxigénhiánya lett.
Egy ilyen sérülést
lehetett volna diagnosztizálni és kezelni,
ha kórházba ment volna, és nem hagyom aszpirint szedni.
Ezért késted le a vizsgát?
Ezen rágódtál?
Muszáj volt megértenem.
Az én hibám, ha kórházba küldöm…
- Nem. - …kutya baja se lenne,
- de hagytam a kurva aszpirint! - Nem.
Nem a te hibád volt. Nem.
Ha te nem vagy, már a földrengéskor meghalt volna.
Érted? Nem a te hibád…
Várj. Várj.
Várj. Várj, Tamayo. Tamayo.
Ne így.
Tamayo, várj!
Tamayo!
Sajnálom, de ez most tényleg tropára ment.
Jaj, ne mondj már ilyet.
De, és nem olcsó.
Mégis mennyi?
- Infarktust kapsz… - Csá, mizu?
Marcus?
Mi a szitu, doki? A frászt hoztad ránk. Hol vagy?
Innentől magatoknak kell csinálni.
Na, várjunk. Mi van?
Hogyhogy „magatoknak”?
Merre vagy? Elmegyünk érted, és megbeszéljük.
Mondd meg apának, hogy…
Abbahagyom a mentőzést.
Hé, ne már, Marigaby. Ne csináld ezt. Ne…
A feliratot fordította: Speier Dávid