Monsterbiler
-Hvem kan redde dagen her? -Fete monsterbiler
-Fyr opp motorn, lek og lær -Fete monsterbiler
-Gi på gass og gir i vei -Fete monsterbiler
-Frykten flyr, vi sier hei -Fete monsterbiler
-Monsterne vil hjelpe -Monsterne vil hjelpe
-Ruller inn til redning -Rull nå!
Rett rundt neste sving
Fete monsterbiler
FETE MONSTERBILER
Fete monsterbiler i…
DET VAKLENDE FYRTÅRNET
Jeg presenterer
Sortsand Lagunes splitter nye fyr!
Ja! Finnetastisk!
Det er kjempefint, Ordfører Van Helsing.
Nå kan vennen min SS Rita levere varer trygt om natten.
Rita!
Hjelle!
Se på det nye fyret!
Det er ferdig.
Bare lyspæren mangler. Den skal komme før solnedgang.
Det flyter bra i mine ører.
Jeg skal gjøre en leveranse i kveld, og med lyset slipper jeg å gå på grunn.
Tid for å heise seil!
Vi sjøes senere, Hjelle!
God tur!
Det nye fyret ser ikke veldig stødig ut.
Ikke bra.
-Tenk om det velter, og noen blir skadd. -Og uten fyret kan et skip gå på grunn!
Jeg tar en titt under vann.
På tide å stupe og stråle!
Flaks at jeg har mitt eget lys.
La oss se hva jeg ser under vannet.
Bra.
En diger sprekk. Bra.
En diger sprekk?!
Den planken er ikke i god stand.
En av bjelkene er brukket. Derfor vakler fyret.
Du store frontlys!
Om vi ikke reparerer den, vil hele fyret velte!
Monsterbilene rykker ut! Varsle teamet.
Monsterbiler, sirkelformasjon!
Aktiver skjerm.
Fikse er klar!
Monsterbiler,
Motorvania trenger deres hjelp!
En av bjelkene under vann har en stor sprekk, og det gjør fyret vaklevorent.
Se på denne plankebiten jeg fant i dag. Kanskje vi kan redde fyret med den.
Flott idé!
Fikse kan ta planken og…
…møte Hjelle i Sortsand Lagune og…
…og så…
…skifte ut planken og reparere fyret.
Ladet og klar til å kjøre!
Slepe, gi meg planken. Tut og kjør!
Reparatør til tjeneste! Her er planken, Hjelle.
Oi da.
Finnene mine blir sleipe på land.
Har den!
Nå kan du ta skrutrekkeren min og reparere planken.
Men jeg er ikke så flink med verktøy.
Det går fint, jeg skal hjelpe deg.
Svømmetastisk!
Ut og stupe!
Ok, Fikse, jeg er fremme.
Hei, Skrangletuss.
Jeg får visst en hjelpende klo.
Hva gjør jeg nå, Fikse?
Først skrur du løs den gamle planken.
Greit.
Sett på den nye planken.
Planke, takk. Skrue.
Fikset! Drar tilbake til land.
Takk, Skrangletuss. Vi sjøes senere!
Bra jobba!
Da gjenstår bare det siste og viktigste steget…
-Perfekt! -Ja!
Utmerket, Monsterbiler.
Dere fikset det vaklende fyret.
Og akkurat i tide til Ritas leveranse. Solen går ned, så vi trenger lys.
Den er klar, men…
Hvordan kommer vi oss opp dit?
Synd ingen kan kjøre opp langs veggen.
Vent! Jeg kan gjøre det.
Jeg kan klatre opp med de klebrige dekkene mine.
Aktiver kryp-krabbing!
Ja!
Forsiktig.
Jeg kom meg til toppen! Hurra!
-Jippi! -Hurra!
Oi da!
Nei!
Å, så typisk.
Jeg er lei for det, Fikse.
Først fomlet jeg med planken, så knuste jeg den flotte lyspæren!
Det var bare et uhell.
Du gjorde det ikke med vilje.
Og vi skal løse det, sammen.
Men Rita kommer, og det mørkner.
Uten fyret kan hun gå på grunn!
Rita!
Jeg tror jeg nærmer meg.
Hvordan kan vi få advart henne?
Hjernestøt!
Hjelle, du er kanskje ingen lyspære,
men du kan lyse.
Så du kan kjøre opp til toppen av fyret…
…og vise Rita vei til land. En strålende idé!
Her skal det plaskes!
Aktiver kryp-krabbing!
Her lyser jeg!
Det var nære på!
Klippene klippet nesten båten min.
Så fint fyret er!
Se som hun lyser!
Hei, det lyset ser velkjent ut!
Rita, det er meg!
Hva gjorde du der oppe?
Lyspæren gikk i stykker, og vi rakk ikke å reparere den.
Så du måtte lyse opp fyret i stedet.
Du lyser alltid opp.
-Takk. -Greit, Hjelle.
Da er det bestemt.
Du får bo i fyret og lyse opp for alltid!
Eller så kan jeg bare lage en ny pære, og så monterer vi den i fyret i morgen.
-Ta-da! -En splitter ny lyspære.
Heia, Hjelle!
Så spennende!
Jeg sparer mitt glade ansikt til jeg endelig slår på bryteren.
Hjelle klarer det.
Og jeg lover å være ekstra forsiktig denne gangen.
Aktiver kryp-krabbing!
Finner, ikke svikt meg nå.
Jeg er oppe.
Sånn, den er på plass.
Nå kan du tenne lyset i fyret, ordfører.
Hurra! Da gjør jeg det!
-Jippi! -Hurra!
Nå passer det med en sjømannsvise!
Ja!
Den var bra.
Ja!
Tekst: Marie Wisur Lofthus