Tästä tulee hieno päivä, kultaseni.
Teenhän oikein?
Jos teet, kuten sydämesi sanoo, teet oikein.
Mennään.
Kun Grace sanoo, tuot sormukset. Onko selvä?
On, isä. -Hyvä on.
Isä sanoi, että sanot, kun pitää viedä sormukset.
Hyvä on. -Mutta miten minä...?
Minä sanon. Älä huoli.
Morsian saapuu!
Näytänkö hyvältä? -Hän näyttää prinsessalta!
Kiitos, Delfino.
Kiitos.
Autatko, Delfino?
Kiitos.
Tervetuloa, veljet ja sisaret.
Siunatkoon Kaikkivaltias teitä.
Ja Herra Jumala sanoi:
"Ei ole ihmisen hyvä olla yksinänsä."
"Minä teen hänelle avun, joka on hänelle sopiva."
Et nai tätä naista epäpuhtaasta halusta,
vaan hyvien aikeiden takia.
Kaikkivaltias Jumala, anna meille armosi.
Anna meidän kaikkien olla yhdessä valtakunnassasi.
Tämä on Herran sana.
Ylistetty olkoon Herra.
Noustaan seisomaan.
Olemme täällä alttarilla,
jotta Jumala kirkkaudessaan
takaa tahtonne solmia tämä avioliitto.
Kääntykää toistenne puoleen. Katsokaa toisianne.
Nyt kysyn teiltä:
oletteko täällä ilman painostusta ja vapaasta tahdostanne?
Olemme, isä.
Oletteko päättäneet rakastaa ja kunnioittaa toisianne
ja elää aviopuolisoina, kunnes kuolema teidät erottaa?
Oletteko päättäneet rakastaa ja kunnioittaa toisianne
ja elää aviopuolisoina, kunnes kuolema teidät erottaa?
Anna anteeksi.
En voi.
Ei.
Mitä tapahtui?
Pedro.
Olkaa varovainen, neiti. -Kiitos, Delfino.
Tita!
Missä hän on?
Mikä hätänä? -Tita!
Rosaura!
Tiesit sen, vai mitä?
Käskit hänen lähteä!
Enpäs. Rauhoitu. -Mitä sinä teit? Päästä irti!
Rosaura, ole kiltti ja rauhoitu.
Tulit takaisin.
Rosaura...
Mitä tapahtui?
Minne menit?
Meidän pitää puhua.
Ei.
Älä sano sitä. En halua kuulla.
Lähden Titan kanssa.
Emme voi jatkaa näin.
Niin ei tule käymään.
Emmekö ole kärsineet tarpeeksi?
Jos et olisi hyväksynyt äitini sopimusta, kukaan ei kärsisi.
Minä en pettänyt ketään!
Avioiduin kanssasi, koska rakastin sinua!
En tule koskaan rakastamaan sinua.
Tiedän. Tiedän sen.
En välitä enää.
Pidit siitä tai et, olen rinnallasi kuolemaani asti.
Meillä on vielä aikaa.
Sinäkin voisit olla onnellinen.
En tule koskaan olemaan onnellinen.
En anna teidänkään olla.
Jos lähdet tästä talosta, et näe Esperanzaa enää koskaan.
Menetit jo pojan.
Haluatko menettää tyttäresikin?
Lähdettekö te? Missä aiotte asua?
Juuri nyt en tiedä mitään.
Tärkeintä on, että tein sen, mitä piti.
Tiesin, ettet ollut varma.
Kesti liian kauan päättää.
Oli velvollisuutesi aivoitua tohtorin kanssa! Sinun piti tehdä vain se!
Velvollisuus, perinteet ja hyvät tavat. Kuulostat aivan äidiltä.
Ei niillä ole väliä. Milloin tajuat sen?
Älä lyö häntä.
Jos äiti olisi täällä, näin ei olisi käynyt.
Olisit totellut häntä!
Hän valehteli meille. Hänet pakotettiin naimisiin.
Hän rakasti toista miestä. -Tuo ei ole totta.
Se hyvistä tavoistasi.
Tuo on valetta. Olette hulluja.
Yritätte vain satuttaa minua! Olette aina olleet minua vastaan!
Välität vain hyvästä vaikutelmasta! Et koskaan välittänyt meistä!
Häipykää talostani, kirotut!
Kun sinä ja Pedro päätätte, mitä teette, kerro minulle.
Pidä huolta itsestäsi.
Olet rakas.
Sinäkin olet rakas.
Jos Juan ei ilmesty, raahaan hänet luoksesi korvasta pitäen.
Tai munista.
John.
Mitä teet täällä?
Halusin hyvästellä.
Tämä on sinulle.
Se oli häälahjasi.
Kaikkien sisällä on tulitikkuaski.
Meidän pitää vain löytää sytytin.
Legendassa on muutakin.
Pitää olla varovainen ja sytyttää yksi tulitikku kerrallaan.
Jos tunteet ovat liian voimakkaita, ja kaikki syttyvät keralla,
liekki palaa ikuisesti.
En halunnut satuttaa sinua.
Tiedän sen.
Jos haluat selityksen, sitä ei tipu.
En halua.
Tulin, koska en kestä olla erossa teistä.
Onko hän nyt poikasi?
Olen ääliö. -Niin olet.
Anna anteeksi.
Ja mitä muuta?
Et pettänyt minua.
Olet luotettava, Gertrudis.
Ja mitä muuta?
Mitä muuta tulit sanomaan?
Mustasukkaisuus valtasi minut.
Olin ääliö. Suutuin, koska luulin, että rakastit toista.
Ja mitä muuta? -Anna anteeksi.
Kaipaan sinua kauheasti.
Anna anteeksi.
Gertrudis.
Tuletko vai jäätkö siihen seisomaan?
Vietkö hänet nukkumaan?
Mitä haluat?
En saa enempää lapsia.
Esperanza jää luokseni kuolemaani asti.
Etkö tajua, miten se perinne on vahingoittanut meitä?
Minulla ei ole muuta.
Esperanzalla on oikeus elää haluamaansa elämää.
Olen valmis hyväksymään sen.
Mutta älä vie hänen isäänsä häneltä.
Mene kauas äläkä koskaan palaa.
Olen kaivannut sinua. -Minä olen kaivannut sinua enemmän.
Pidä se tallessa.
Jonain päivänä Pikku-Josémme saa nähdä sen.
Niin.
Minun on palattava.
Täytyy olla toinen tapa muuttaa asioita.
Halusit taistella kuten minä. Mitä tapahtui?
Meillä on nyt poika.
Se on totta.
En kuitenkaan voi hylätä miehiäni.
En voi kadota sanomatta mitään.
En ole karkuri. -Et tietenkään.
Tiedän sen.
José tarvitsee sinua.
Mennään sitten.
Sinä et hylkää aatteitasi, enkä minäkään hylkää omiani.
Minulla ei ole vaihtoehtoja.
Mitä sitten haluat?
Haluan, että pidät huolta itsestäsi.
Palaan luoksenne.
Vannon sen.
Täällähän sinä olet.
Oletko valmis?
Olen.
Mikä hätänä?
On ollut pitkä päivä.
Mahtava päivä.
Hyvää yötä.
Pedro, kirjoitan tämän kirjeen,
koska en rohkene hyvästellä katsoen silmiisi.
Tein sopimuksen Rosauran kanssa.
Lähden pois ikiajoiksi.
Jos olemme yhdessä täällä tai jossain muualla...
...Rosaura ei anna sinun enää nähdä Esperanzaa.
Mikä pahinta,
hän tuomitsee Esperanzan samaan perinteeseen, joka tuhosi elämäni.
En anna sen tapahtua.
Se perinne kuolee mukanani.
Pidä huolta Esperanzasta. Minä huolehdin hänestä kesällä.
Olen varma, että me molemmat autamme häntä pääsemään vapaaksi.
Tänään luovun onnestani, jotta Esperanza voi saada omansa.
Luovun myös sinusta ja tavoittelen omaa vapauttani.
Älä koskaan epäile rakkauttani sinua kohtaan.
Olemme rakastaneet toisiamme etäältä lapsesta asti.
On parempi kaikille, jos jatkamme näin.
Hyvästi, Pedro.
De la Garzan naisten elämä muuttui sinä päivänä ikiajoiksi.
Kun Tita aloitti sisäisen vallankumouksensa,
heikkenemisestään huolimatta kapinalliset jatkoivat taistelua.
Gertrudis, ratsastaja tulee! -Kuka?
Auta minua. -Anna hänet.
Huolehdin hänestä. Mene vain. Juokse.
Vuodet vierivät, ja Rosaura piti sanansa.
Hän vei Esperanzan Titan luo joka kesä.
Varovasti.
Hei, Esperanza. -Hei, Tita-täti.
Mennään sisään. Autanko sinua?
Titakin noudatti sopimusta.
Hän ei mennyt Pedron luo.
Vastineeksi hän sai nähdä Esperanzan kasvavan.
Ajan myötä Tita löysi kaipaamansa rauhan.
Hän eli leppoisaa elämää.
Hän kutoi. Hän teki ruokaa.
Hän odotti seuraavaa tilaisuutta viettää aikaa Esperanzan kanssa.
Kuten Nacha oli opettanut Titalle,
hän opetti Esperanzalle kaikki ruoanlaiton salat.
Tämä yrtti, jolla on erityinen tuoksu, on mikä?
Yrtti.
Minttu.
Minttu, aivan.
Tee ohuempia siivuja, jotta ne on helpompi kypsentää.
Pedro ei enää koskaan maannut Rosauran kanssa.
Hän oli esimerkillinen isä.
Hän omistautui koko sielullaan tyttärelleen.
Hän taisteli vähäosaisten oikeuksien puolesta.
Maanomistajana hän edisti lakien säätämistä,
joilla parannettiin työolosuhteita koko maassa.
Turvallista matkaa, kulta. -Kiitos, täti.
Tule pian takaisin.
Vuodet vierivät.
Uskon, etteivät Tita ja Pedro lakanneet ajattelemasta toisiaan.
Sisimmässään he tiesivät, että kaikkien kannalta oli paras pysyä erossa.
Entä Esperanza?
Missä tyttäreni on?
En tiedä.
Esperanza!
Meillä on vieraita. -Tulen heti, äiti.
Hei hei, Alex. -Hei hei.
Hei hei, rouva.
Mitä teit tohtori Brownin pojan kanssa?
Nuoren naisen ei sovi käyttäytyä noin.
Sitä paitsi en voi hyvin. Sinun pitää huolehtia minusta.
Rosauran kivut pahenivat.
Pedron torjunta...
...Rosauran salainen halu estää Esperanzaa löytämästä rakkautta
ja kaikki hänen sydämensä kätkemä katkeruus
kalvoivat häntä vähä vähältä.
Äiti! Äiti!
Mitä tapahtui, äiti? Äiti!
Äiti, äiti.
Hän on kuollut.
Rosauran kuoltua Esperanza pyysi Titaa tekemään ruokaa tulevaan tapahtumaan.
Tita suostui, koska tiesi Pedron olevan kaupungissa hoitamassa asioita.
Tilalle paluu palautti tuskallisia hetkiä Titan mieleen.
Se herätti myös kauniita muistoja, jotka olivat uinuneet kauan.
Sinä päivänä he tekivät pähkinächilejä.
Se on ruoka, jolla juhlistetaan perinteisesti Meksikon itsenäisyyttä.
Sanotaan, että jos chilit kypsennetään oikein,
ne voivat valaista jokaisen niitä syövän sielun.
Ruoanlaitto Esperanzan kanssa keittiössä, jossa Tita syntyi,
varttui ja oppi monia asioita, liikutti Titaa syvästi.
Silloin hänet valtasi vahva vapauden tunne.
Tunne levisi jälleen kaikkeen ruokaan, jota hän käsitteli.
PÄHKINÄCHILIT
Isä, esittelen sinut ystävilleni.
Tule. -Hyvä on.
Mitä kuuluu?
Tässä on Beto. -Hei.
Hei. -Ja hänen vaimonsa.
Hei.
Kiitän elämää siitä, että polkumme kohtasivat kauan sitten.
Tänään haluan nostaa maljan sinulle, kaunis Esperanzani...
...ja teille kaikille. Kippis!
Minäkin haluan puhua, ennen kuin alamme syödä!
Jos... tunteiltani kykenen siihen.
Haluan kiittää isääni, äitiäni,
rakasta appeani...
...ja sinua, Alex,
koska teit minusta maailman onnellisimman naisen.
Haluan myös kiittää erästä hienoa ihmistä.
Hän on opettanut esimerkillään, että voin saavuttaa, mitä vain haluan.
Rajoja ei ole.
Vapaus ei ole lahja.
Sen puolesta on taisteltava joka päivä.
Tiedän, että olen täällä tänään...
...sinun ansiostasi, Tita.
Olen iloinen, että olet lähelläni.
Oikeasti olet ollut minulle kuin toinen äiti.
Kippis! -Kippis!
Kippis.
Poika.
Kuka tuo on? -En tiedä.
Kutsuitko jonkun? -Eikö tuo ole José?
Tuo on Gertrudis-täti.
Tätini tuli!
Sisareni!
Näytätte kauniilta. Voi, Fina.
Hei. Hauska tutustua. Olen Tita. -Hauska tutustua.
José, oletpa kasvanut.
Olen iloinen, että tapaan sinut vihdoin.
Tule tapaamaan perhettäni.
Onpa herkullista.
Ei. Hän on Tita de la Garza.
Silmänräpäyksessä chilit katosivat tarjottimilta.
Vieraat söivät niitä hyvällä halulla.
Yksi kerrallaan he antoivat itsensä kokea vapauden,
jota tuntien Tita oli aterian tehnyt.
Leo! -Niin?
Soita! -Hyvä on.
Hyvä!
Poika.
20 vuotta oli täytynyt kulua,
ennen kuin Pedro ja Tita kokivat vihdoin olevansa vapaita olemaan yhdessä.
He olivat odottaneet tätä hetkeä koko ikänsä.
Sinä päivänä heidän rakkautensa uhmasi ajan kulkua.
Vuosien kaipuu.
Loputon odotus.
Jälleennäkemisen kiihko.
Tunteita oli niin paljon.
Rakkautta oli niin paljon,
että kaikki heidän sisäiset tulitikkunsa syttyivät yhtaikaa.
Opin kauan sitten, etteivät tarinat ole täysin totta tai pelkkää valetta.
Niitä ruokkivat puolitotuudet,
hyvin kerrotut valheet tai epäselvät muistot.
Hellan savuun katoavat muistot ovat täynnä mausteiden tuoksua.
Kuten reseptissä ne sekoittuvat toiseen ainesosaan.
Tämä on isotätini Titan tarina.
Se on Esperanzan tarina, joka pelasti hänen reseptikirjansa,
sekä kaikkien De la Garzan naisten, jotka seurasivat heitä.
Olipa tarina totta tai tarua,
se muistuttaa siitä, että me naiset hallitsemme omaa kohtaloamme.
Tarina jatkuu niin kauan kuin on joku, joka tekee heidän resepteillään ruokaa.
Suomennos: Päivi Salo Iyuno