Tita je danima bila opsednuta trudnoćom.
Bol u grudima, nadutost...
Nije mogla da misli ni na šta drugo.
U drugim okolnostima,
roditi Pedrovo dete bilo bi nešto predivno.
Ali u tom trenutku i na taj način,
to je bilo nešto užasno za sve.
Tita...
Nešto treba za Esperansu?
Pedro zna?
Šta?
Da si trudna.
Rekla si Pedru?
Ne. Ništa ne zna.
Danima razmišljam kako da rešim ovu katastrofu a da ne povredim porodicu.
Reći ćeš mi šta da uradim? -Da, reći ću ti šta ćeš da uradiš!
Udaćeš se za doktora i uveriti ga da je dete njegovo. -Hoćeš da lažem?
Brak je posao.
Uvek dolazi uz laži. -Ne mogu da verujem šta tražiš od mene.
Dobićeš vanbračno dete. Laži i spašćeš ugled porodice i deteta.
Nastavi s istinom i slomićeš srce jadnom doktoru i ostaćeš sama.
Dobro razmisli.
KAO VODA ZA ČOKOLADU
Sinoć je govorio, ali ništa ga nisam razumeo. Mislio sam da sanja.
Malopre sam ga obišao
i našao ga ovako...
Njegovi su još na onom ranču?
Da odem po njih? -Ne.
Još ne.
Ja ću se pobrinuti za to.
Ne želim da ih dovedem u opasnost. -Onda?
Moramo da ga sahranimo.
Idem u Monklovu po pomoć.
Delfino...
Hvala.
Kakva šteta!
Još jedna smrt.
A ništa se ne menja.
Santos nije uzalud umro.
Nastavimo.
Fina.
Šta radiš ovde?
Možemo li da popričamo? -O čemu?
Sve sam ti davno rekla.
Trebalo mi je vremena da razmislim... -Previše si razmišljao!
Kad si rekla šta su ti uradili, nisam znao šta da kažem ili uradim.
Ali sada mi je jasno.
Šta ti je jasno?
Bilo je šta je bilo,
ali za mene si ista ona kao i uvek.
Želim reći...
Pre sam hteo da mi budeš žena,
da dođeš sa mnom.
Ali sada...
Sada želim da se udaš za mene, Fina.
Želim da mi budeš žena. Ako želiš.
Želim, da. Da!
Razgovarao si sa Titom?
Ne.
Zašto?
Nema veze.
Još ti nije dobro?
Povremeno.
Nije ništa, proći će.
Kad budemo sami, sve će se promeniti.
Možemo dati Esperansi brata.
Danas imam posla u Monklovi.
Političke prirode?
Ne, vezano za ranč.
Ostavi to za neki drugi dan.
Sutra imamo goste.
Ne brini se.
Vratiću se na vreme za večeru sa doktorovom porodicom.
Želi da živi u Toreonu. Tamo ima rodbinu i kaže da je mirnije nego ovde.
Tamo ima mnogo prilika za posao.
Znaš, želi desetoro dece? Rekla sam: "I ja, ako Bog da."
Koliko ti dece želiš da imaš?
Još ne razmišljam o tome. -Ne verujem! Kako? Pa udaješ se.
Osim toga, ti voliš decu.
Želiš dečake ili devojčice?
Ja bilo šta, ali ne blizance. Baka je govorila... -Sutra ćemo nastaviti.
Gde ćeš, Tita?
Ne osećam se dobro. Ne da mi se da kuvam.
Nadam se da će biti vremena i da g. Džon i njegovi nisu jako gladni.
U redu je.
Sve je u redu?
Tita se osećala izgubljeno.
Kada bi barem mogla da razgovara sa Gertrudom
i da podeli s njom svoje strahove i sumnje.
Ali Gertruda je već imala novi dom.
Mesto gde nije morala da sluša muškarce.
Daleko od oružane borbe.
Mesto gde će ona i njen sin da traže drugi način za borbu.
Zdravo!
Mesto na kojem su žene utrle put za važne borbe, kao što je pravo glasa.
Sjajno je.
Dovoljno je za decu? -Da, veliki su.
Idi tamo i iseckaj povrće.
GLAVNI ŠTAB MONKLOVA
Nikada nisam verovao generalu Muskisu.
Ali ne verujem u to što govorite.
Istina je, generale Vargase.
Kako da znam da nije reč o ličnoj osveti?
General Muskis je ostao na ranču vašeg oca, zar ne? -Da, tako je.
Ali meni su jedino ljudi bitni.
Ne tražim osvetu.
Želim pravdu.
Svi to kažu. -Generale...
Lično sam video kako dogovara posao s gringosima.
Davao im je informacije.
Položaje i pobunjenika i vojske, verovatno i zalihe.
To je vrlo ozbiljna optužba.
To je izdaja domovine.
Imate li svedoka?
Ne.
Svedok je umro pre mog dolaska zbog užasnih uslova života
u kojima ih Felipe Muskis drži.
Ali nemate dokaze.
I nemate svedoke... -Generale... Morate nešto da uradite!
Nađite dokaze. Istražite to.
Došli ste bez dokaza i svedoka
kako biste optužili odlikovanog generala?
Imate muda da dignete glas na mene
i da zahtevate da nešto uradim?
Objasniću vam nešto.
Kao prvo,
nemam dovoljno ljudi da pokrenem istragu
i gonim jednog od naših.
Drugo,
svuda se vode borbe.
Moji ljudi umiru i to je moj prioritet.
Hvala, generale.
Izvinjavam se, Rosaura.
Šta ti treba?
Posetio me momak, Hesus.
Došao je jer želi da se venčamo.
Čime se bavi?
Ne znam imamo li posla za njega. -Želi da me odvede u Toreon.
U Toreon?
Išli bismo nakon Titine svadbe.
Nije moguće.
Zašto?
Moja majka ti je dala hranu i smeštaj. Nisi joj zahvalna? -Naravno da jesam.
Fina, ne bi preživela da nije porodice De la Garza. To je istina.
Zato ne možeš da ideš.
Nikada?
Možda jednog dana, ali ne kada ti odlučiš. Razumeš?
Pripadaš ovoj kući, baš kao i Naća.
Nemoj to da zaboraviš.
A sada, očisti srebrni pribor za sutrašnju večeru.
Da, Rosaura.
Fina.
Od sada ćeš me zvati "gazdarica".
Nismo više devojčice.
Šta hoćete?
Tražim Huana Alehandresa.
Brigadiru!
Neko vas traži.
Vidi ti njega!
Šta ćeš ovog puta uzeti?
Već mi duguješ jednu kobilu, gade.
Treba mi tvoja pomoć.
Ali...
Zato smo ovde, zar ne?
Da vidim jesam li dobro shvatio...
Želiš da zarobimo Muskisa?
Da ga zarobimo pred njegovim ljudima?
Da.
Ali ne želiš da ga ubijemo.
Ne.
Hoću da mu se sudi i da odleži svoje.
Felipe mora prvi da padne.
Sigurno ima još vojnika koji pljačkaju.
I zar ti se ne čini da mi predlažeš isto što i prošli put?
Ali prošli put smo svi najebali.
Shvatiću ako ne budeš hteo da ideš sa mnom.
Ja svejedno idem.
Sam?
Neću da sedim i gledam kako zlostavljaju te ljude do smrti.
Treba nam pulke, zar ne?
Gertruda je otišla sa ranča pre nekoliko dana.
Da.
Živi na planini s drugim ženama.
Više ne želi da bude s tobom?
Zapravo, ja više nisam želeo da budem s njom.
Ali iskreno...
Nedostaje mi.
Pa idi onda po nju.
Nećeš naći drugu poput nje.
Možda imaš pravo.
Bolje idi da spavaš.
Trebaće ti snage da središ svog strica.
A ako te pustim samog, sigurno će te ubiti.
A ne možeš uvek da vaskrsneš, gade.
Seronjo.
Odlučila si šta ćeš?
Mama?
Uvek je bolje jedna laž od istine koja će ti uništiti život.
To je za tvoje dobro, Tita.
I za dobro tvog deteta.
Moraš da se udaš.
Moraš da odeš iz ove kuće.
Najbolje je ne reći istinu.
Kao ti kad si ostala trudna sa Gertrudom?
Šta to govoriš?
Znam da si volela drugog.
Kako se usuđuješ, Tita?
Neću da lažem. Nisam kao ti.
Dosta mi je da mi svi govore šta da radim!
Odlazi, ne želim više da te vidim!
U tom trenutku nestala je nadutost i dojke je više nisu bolele.
I zajedno sa sigurnošću da nije trudna,
olakšanje se brzo pretvorilo u tugu.
Najdublje u sebi,
Tita je stvarno htela da bude trudna i da nosi Pedrovo dete.
Zdravo. -Zdravo.
Zdravo, Aleks! -Dođi, Aleks!
Pomoći ću ti.
Oprezno, Grejs.
Kako si? -Dobro.
Kakav je bio put?
Oprezno.
Napokon smo stigli.
Hvala. -Zdravo.
Gde je? -Evo je.
Draga moja!
Može ovde?
Da, hvala, Fina.
Šta je?
Plakala si.
Zašto?
Dođi.
Moraš biti jako hrabar da uradiš ono što želiš, Tita.
A ja nisam hrabra.
Razgovarala si sa Rosaurom, zar ne?
Sad kad se Džon vratio u Las Palomas,
Tita, osim što je kuvala za porodicu,
osetila je neodoljivu potrebu da mu kaže istinu.
Za posetu tetke Meri,
Tita je odlučila da napravi bob na "Tezkukanski" način.
Jednostavno i vrlo meksičko jelo.
Prvo se isprži luk na puteru.
Kad omekša, dodaje se široki feferon i so.
Kad se začini bujon, "sofrito",
dodaje se bob, meso i pržena svinjska kožica.
Dok je kuvala,
Tita nije mogla da prestane da misli o mogućim posledicama svog priznanja.
Međutim,
bila je odlučna da Džonu kaže istinu.
Nije bila spremna da gradi budućnost na osnovu laži, kao mama Elena.
I tako je jedna snažna želja za iskrenošću
malo-pomalo prodrla u bujon i pasulj.
BOB NA TEZKUKANSKI NAČIN
Generale Muskis!
Hitno pismo generala Vargasa.
Iz Monklove. -Nije mogao da pošalje telegram?
Ne znam, gospodine.
Šta hoćete? -Odgovor, gospodine.
Nema odgovora! -Po naređenju.
Moja! -Gospodine!
Pripremite ljude za pratnju! Idemo kući.
Sve ljude, generale?
Pa naravno!
Pedra nema?
Morao je hitno u Monklovu.
Uskoro će doći. -Zašto hitno?
Nešto u vezi s rančom.
Slatka beba!
Vidi se da ćeš biti jako dobar s bratom. -Kojim bratom?
Rosaura, molim te.
Ne smem da kažem šta si mi rekla?
Šta si joj rekla? -Ništa.
Titi se žuri da bude mama.
Uvek je sanjala o tome.
Nije li tako?
Šta se dešava, Džone?
Ništa, tetka. Ona...
Govorila je o svadbenoj gozbi.
Ali Tita nam kuva danas, zar ne?
Jedva čekam da probam tvoje kulinarske majstorije.
Da, kuva. -Odlično.
Hoćeš da je uzmeš?
Da? U redu.
Oprezno, Aleh.
Odlično. Tako ćeš da naučiš.
Spava joj se.
Odneću je na spavanje. Slobodno pređite u trpezariju. Pardon.
Odmah dolazim. Samo vi sedite. -Da, u redu je. Gladan si?
Da. -Idemo.
Hvala. -Idemo.
Rosaura! -Ne ljuti se, Tita. Znam da ti je ovo jako teško,
pa ti pomažem. -Ne treba mi pomoć. -Fina.
Odnesi je na spavanje, pa posluži večeru.
I razvedri se. Oteraćeš goste.
Da, gospođo.
Ne obraćaj joj se tako, nije zaslužila. I može da ode kad poželi. -Neće otići.
Moram prestati da te gledam da napokon prodišem. Zaboga, udaj se već jednom.
Rosaura neće večerati s nama. Malo je muči stomak, pa će leći.
Baš šteta. -Prijatno.
Prijatno.
Hvala. Prijatno. -Hvala.
Kako ti se sviđa? -O, odlično je!
Čestitam, Tita!
Hvala. -Nema na čemu.
Kao i uvek, Tita, prava delicija.
Hvala, oče. Želi li neko tortilju?
Da, ćerko, ja.
Kad su probali bob,
Titina žudnja za istinom buknula je i nadvladala sve prisutne.
Jesam li ti kada rekla zašto sam još sama? -Nisi, nikada.
Ne? -Ne.
Nikada? -Ne.
Pa...
Ne volim muškarce. Volim žene.
Mislim da nikome nikad nisam ovo rekla.
Živeli! -Živeli! -Živeli, dragi moji!
Nedostaje li ti majka, Tita?
Pretpostavljam, oče. Zašto pitate? -Pa...
Nisam siguran i ne želim da zvučim drsko, ali iskreno,
nemate pojma koliko mi je drago da dođem u ovu kuću znajući da je nema.
Iskreno, nisam podnosio tu jebenu ženu.
Oče! Šta ste to rekli? -Pa istina je!
Tita, ovo je preukusno!
Hvala.
Ali da si nam ponudila i tekilicu,
ovo bi bilo za pamćenje!
Pa iskreno...
Popijem dve-tri čašice da zaspim.
Pa kad smo već kod toga, ja popijem i četiri! -Pa...
Sad kad nam je Grejs objasnila zašto tekila ne traje dugo kod kuće...
Želim nešto da kažem.
Ne znam da li je istina ono što je Rosaura rekla, ali samo vas imam.
I želim da znate da bih jako voleo da dam Aleksu mlađeg brata.
Da, molim vas. Tita...
Ovo zaslužuje aplauz!
Da!
Bravo!
Malo mi se vrti, idem na vazduh.
Odmah se vraćam. -Gde je otišla? -Ne znam.
Tu si.
Zdravo.
Spavala sam sa Pedrom, Džone.
Morala sam ti reći.
Zaslužuješ da budem iskrena prema tebi.
Voliš li ga?
Ali volim i tebe.
Kad sam s tobom, osećam da volim tebe.
Ali kad sam s Pedrom, osećam da volim njega.
Da li me mrziš?
Ne.
Ma šta mi rekla, ne bih mogao da te mrzim, Tita.
Volim te.
I želim da budem s tobom do kraja života.
Džone...
Ima još nekoliko dana do svadbe...
Razmisli na miru
i donesi odluku.
I kunem se,
ako odlučiš da budeš sa mnom...
Kunem se da ću te učiniti najsrećnijom na svetu.
Ako izabereš Pedra,
nadam se da će te čuvati.
Valentina!
Ubiću ga!
Šta govoriš?
Ubiću Pedra!
Opet ti s tim.
Čitaj.
Posetio je Vargasa.
Zna za poslove i dogovor sa gringosima.
Sada ću ga sjebati.
A ako ne...
Mene,
ili nas...
Gde je Hulio?
Otišao je.
Huane, stablo!
Evo ti, gade!
U zaklon!
Dosta!
Dosta! -Prekini paljbu!
Hulio!
Ne, ne, ne!
Mama...
Živ je, generale!
Živ je! -Zovite pomoć!
Ko je to uradio, dođavola?
Ko je pucao u mog sina?
Svi, striče!
Rat ne poštuje ništa!
Pogledaj nas.
Porodica smo, a želimo da ubijemo jedan drugog.
Zbog ranča.
Zbog zemlje koja pripada seljacima koji je obrađuju!
Pripremi se, Pedrito.
Sada ću te poslati kod oca.
Da budeš sa porodicom. -Ako to želiš, pucaj!
Ništa se neće promeniti.
Spustite oružje.
Koliko još mrtvih ti treba?
Koliko očeva?
Koliko braće...
Koliko još sinova moramo da izgubimo?!
A zašto?
Da se nekolicina poput tebe obogati?
Pucajte, to je naređenje!
Šta čekate, gadovi?!
Nema potrebe da se ovo nastavi.
Treba nam pravda!
Nezakonito se bogatiš dok ljudi umiru od gladi!
Poslušajte me, gadovi!
Predaj se, striče.
Niko više ne mora da umre.
Varaš se, Pedrito.
Još jedan mora.
Oče naš, koji si na nebesima,
s mojim anđelom,
u času moje smrti,
amin.
Šta radiš ovde?
I u ovo doba!
Ako se Rosaura probudi, izgrdiće me. -Ne, zaboravi gazdaricu. Idemo sad.
Idemo.
Sada?
Fina... -Uzmi svoje stvari i idemo.
Radi sa svojim životom šta god želiš. Idi.
Fina, idemo.
Hvala.
Hvala, Tita.
Idemo.
I poslednji bob u loncu
zadržao je u sebi žudnju s kojom ga je Tita skuvala.
Ni Rosaura nije mogla da se odupre uticaju.
I te noći...
Tita je videla sestru kao nikad pre.
I kakvu je nikad više neće videti.
Bolje ti je?
Da.
Probudila sam se i umirala od gladi.
Fina je upravo otišla.
Ja sam poslala po Hesusa.
Dobro.
Bilo ko može da radi njen posao.
Nikad ti nisam zahvalila.
Za šta?
Za sve.
Što si mi pomogla da rodim Robertita. Što si se toliko brinula o njemu.
Što se brineš o Esperansi.
Nisam trudna.
Tita, dobro me slušaj.
Ne moraš da se udaš za doktora ako to ne želiš.
Ali, molim te, nemoj uzeti Pedra.
Ako mi uzmeš Pedra, umreću.
Oprezno.
Pažljivo. -Da.
Valentina...
Možeš da zadržiš ranč.
Ali zemlja pripada radnicima. -Što pre odem odavde, to bolje.
Proklet bio dan kad sam postala deo ove porodice. -Idemo!
Pedro.
Hvala, Krispine.
Vidimo se. -Da.
Bićeš dobro?
Nastavićeš da se boriš?
To mi najbolje ide.
Ali moram ti nešto reći...
Dirnuo si me malopre.
Ali iskreno,
dug je put do toga da svi shvatimo šta si tačno rekao.
Čuvaj se, Huane.
Srećno, gade.
Idemo, momci!
Idemo! -Hajde!
Gde si bio?
Dobro si?
Jesam, dobro sam.
Rekla sam Džonu za nas.
Povredilo ga je, ali razume.
I svejedno želi da se oženi tobom?
Da.
A ti?
Ne znam.
To što je bilo među nama...
Ništa lepše u životu nisam iskusio.
Makar me molila da to zaboravim, znam da nikada neću.
U tom trenutku si bila srećna.
Radi šta god te čini srećnom, Tita.
Prema romanima Laure Eskivel: Kao voda za čokoladu i Titin dnevnik
Biće to sjajan dan.
SLEDEĆI PUT...
Ispravno postupam, zar ne?
Odlučni ste da volite i poštujete jedno drugo
i da živite u duhu braka
do kraja života?
KAO VODA ZA ČOKOLADU
MEDIATRANSLATIONS