Tita je bila več dni obsedena z nosečnostjo.
Bolečina v prsih, napihnjen trebuh...
Na nič drugega ni mogla misliti.
V drugačnih okoliščinah
bi bilo čudovito, če bi lahko rodila otroka Pedru.
Ampak v tem trenutku in na tak način
je bilo to nekaj groznega za vse.
Tita...
Esperanza kaj potrebuje?
Pedro ve?
Kaj?
Da si noseča.
Si povedala Pedru?
Ne. Nič ne ve.
Več dni razmišljam, kako naj rešim to katastrofo in ne prizadenem družine.
Mi boš povedala, kaj naj naredim? -Ja, povedala ti bom.
Po poroki boš zdravnika prepričala, da je otrok njegov. -Lažem naj?
Zakon je kot posel.
Vedno ga spremljajo laži. -Ne morem verjeti, kaj zahtevaš od mene.
Tvoj otrok bo zunajzakonski. Laži in rešila boš ugled družine ter otroka.
Če boš vztraja pri resnici, boš strla srce ubogem zdravniku in ostala sama.
Dobro razmisli.
KOT VODA ZA ČOKOLADO
Sinoči je govoril, a ga nisem nič razumel. Mislil sem, da sanja.
Malo prej sem ga preveril
in ga našel takole.
So njegovi še na tistem ranču?
Naj grem ponje? -Ne.
Ne še.
Jaz bom poskrbel za to.
Nočem jih ogroziti. -Torej?
Pokopati ga morava.
V Monclovo grem po pomoč.
Delfino...
Hvala.
Kakšna škoda.
Še ena smrt.
In nič se ne spremeni.
Santos ni umrl zaman.
Nadaljujva.
Fina.
Kaj počneš tu?
Se lahko pogovoriva? -O čem?
Vse sem ti povedala dolgo tega.
Potreboval sem čas, da razmislim... -Predolgo si razmišljal.
Ko si mi povedala, kaj so ti storili, nisem vedel, kaj naj rečem, naredim.
Zdaj pa dobro vem.
Kaj dobro veš?
Zgodilo se je, kar se je,
ampak zame si taka, kot si vedno bila.
Povedati skušam...
Prej sem hotel, da si z mano,
da greš z mano.
Zdaj pa...
Zdaj pa hočem, da se poročiš z mano, Fina.
Hočem, da postaneš moja žena. Če to želiš.
Želim, ja. Ja.
Si govoril s Tito?
Ne.
Zakaj?
Vseeno je.
Še vedno nisi dobro?
Občasno.
Nič ni, minilo bo.
Ko bomo sami, se bo vse spremenilo.
Esperanzi lahko dava brata.
Danes imam delo v Monclovi.
Gre za politične zadeve?
Ne, z rančem je povezano.
Pusti to za drug dan.
Jutri dobiva goste.
Ne skrbi.
Vrnil se bom pravočasno, da spoznam zdravnikovo družino.
V Torreónu hoče živeti. Tam ima družino. Pravi, da je tam mirneje.
Tam je veliko priložnosti za delo.
Veš, da si želi deset otrok? Rekla sem mu: "Jaz tudi, bog daj".
Koliko otrok bi rada imela ti?
Ne razmišljam še o tem. -Ne verjamem. Koliko? Poročila se boš.
Povrh tega imaš rada otroke.
Bi imela raje dečke ali deklice?
Meni je vseeno, samo dvojčkov nočem. Babica je... -Jutri bova nadaljevali.
Kam greš, Tita?
Ne počutim se dobro. Nočem kuhati.
Upam, da bo dovolj časa in da bodo g. John in njegovi zelo lačni.
V redu je.
Je vse v redu?
Tita se je počutila izgubljeno.
Želela si je, da bi lahko govorila z Gertrudis
in z njo delila svoje strahove ter dvome.
Ampak Gertrudis je že imela novi dom.
Kraj, kjer ji ni bilo treba poslušati moških.
Daleč od oboroženega boja.
Kraj, kjer bo s svojim sinom iskala drugi način za boj.
Živjo.
Kraj, kjer so ženske utrle pot za pomembne boje, kot je volilna pravica.
Odlično je.
Je dovolj za otroke? -Ja, veliki so.
Pojdi tja in nasekljaj zelenjavo.
GLAVNI SEDEŽ MONCLOVA
Nikoli nisem zaupal generalu Múzquizu.
Ampak ne morem vam verjeti.
Resnico govorim, general Vargas.
Kako naj vem, da ne gre za osebno maščevanje?
General Múzquiz je ostal na ranču vašega očeta, ne? -Ja, tako je.
Ampak zame so pomembni samo ljudje.
Nočem maščevanja.
Pravico hočem.
To rečejo vsi. -General...
Na lastne oči sem videl, da je sklepal dogovore z gringi.
Informacije jim je dajal.
Položaje upornikov in vojske, najbrž tudi zaloge.
To je zelo resna obtožba.
Govoriva o izdaji domovine.
Imate očividca?
Ne.
Očividec je umrl, preden sem prišel zaradi groznih pogojev,
v katerih živijo zaradi Felipeja Múzquiza.
Ampak nimate dokazov.
In očividcev... -General. Morate ukrepati.
Poiščite dokaze, preiščite vse.
Prišli ste brez dokazov in očividcev,
obtožujete pa odlikovanega generala?
Drznete si povišati glas ob meni
in zahtevati, naj ukrepam?
Nekaj vam bom pojasnil.
Prvič,
nimam dovolj ljudi, da bi začel preiskavo
in preganjal enega naših.
Drugič,
povsod potekajo bitke.
Moji ljudje umirajo in to je moja prednostna naloga.
Hvala, general.
Oprosti, Rosaura.
Kaj potrebuješ?
Fant me je obiskal. Jesús.
Prišel je, ker se hoče poročiti z mano.
S čim se ukvarja?
Ne vem, ali imamo službo zanj. -Odpeljati me hoče v Torreón.
V Torreón?
Po Titini poroki bi odšla.
Nemogoče.
Zakaj?
Moja mama ti je dala hrano in posteljo. Ji nisi hvaležna? -Seveda sem ji.
Fina, ne bi preživela, če ne bi bilo družine de la Garza. To je resnica.
Zato ne moreš oditi.
Nikoli?
Morda nekega dne, toda ne, ko se boš odločila ti. Razumeš?
Pripadaš tej hiši. Tako kot Nacha.
Tega ne pozabi.
Zdaj pa očisti srebrnino za jutrišnjo večerjo.
Ja, Rosaura.
Fina.
Odslej me boš klicala "gospodarica".
Nisva več punčki.
Kaj hočete?
Iščem Juana Alejandreza.
Polkovnik.
Nekdo vas išče.
Poglej se.
Kaj boš vzel tokrat?
Eno kobilo mi že dolguješ, kreten.
Tvojo pomoč potrebujem.
No...
Zato smo tu, ne?
Razjasniva.
Hočeš, da ujamemo Múzquiza?
Ko je obdan s svojimi ljudmi?
Ja.
Ampak nočeš ga ubiti.
Ne.
Hočem, da mu sodijo in da odsluži kazen.
Felipe mora prvi pasti.
Gotovo se še drugi vojaki, ki kradejo.
Se ti ne zdi, da mi predlagaš enako kot zadnjič?
Zadnjič smo vsi nastradali.
Razumel bom, če ne boš hotel z mano.
Jaz bom šel vseeno.
Sam?
Ne bom sedel križem rok, dokler z zlorabo ne ubijejo teh ljudi.
Potrebujeva "pulque", ne?
Gertrudis je odšla z ranča pred nekaj dnevi.
Ja.
Živi na planini z drugimi ženskami.
Noče biti več s tabo?
Pravzaprav jaz nisem hotel biti več z njo.
Ampak odkrito...
Pogrešam jo.
Potem pa pojdi ponjo.
Take ženske ne boš več našel.
Morda imaš prav.
Raje pojdi spat.
Potreboval boš moč, če boš hotel ujeti svojega strica.
Če te pustim samega, te bodo zagotovo ubili.
Vsakič pa ne boš vstal od mrtvih, bedak.
Kreten.
Si se odločila, kaj boš?
Mama?
Vedno je boljša ena laž kot resnica, ki uniči življenje.
To je v tvoje dobro, Tita.
In tvojega otroka.
Moraš se poročiti.
Moraš oditi iz te hiše.
Najbolj bo, če zamolčiš resnico.
Kot si jo ti, ko si zanosila z Gertrudis?
O čem govoriš?
Vem, da si ljubila drugega.
Kako si drzneš, Tita?
Ne bom lagala. Nisem kot ti.
Dovolj imam tega, da mi vsi govorijo, kaj naj naredim!
Odidi, nočem te več videti.
V tistem trenutku je izginila napihnjenost, prsi je niso več bolele.
Prepričanost, da ni noseča,
je spremljajo olajšanje, ki se je spremenilo v žalost.
Globoko v sebi
si je Tita želela, da bi nosila Pedrovega otroka.
Živjo. -Živjo.
Živjo, Alex. -Pridi, Alex.
Pomagala ti bom.
Previdno, Grace.
Kako si? -Dobro.
Kakšna je bila pot?
Previdno.
Končno smo prispeli.
Hvala. -Živjo.
Kje je? -Tu je.
Moja ljubica.
Bo tu v redu?
Ja. Hvala, Fina.
Kaj je narobe?
Jokala si.
Zakaj?
Pridi.
Zelo pogumni moramo biti, da naredimo, kar hočemo, Tita.
Jaz pa nisem pogumna.
Govorila si z Rosauro, ne?
Ko se je John vrnil v Las Palomas,
je Tita kuhala za družino
in čutila potrebo, da mu pove resnico.
Za obisk tete Mary
se je Tita odločila pripraviti masleni fižol na "Tezcucanski" način.
Preprosto in tipično mehiško jed.
Najprej popražimo čebulo na maslu.
Ko se zmehča, dodamo feferon in sol.
Ko začinimo osnovo, "sofrito",
dodamo fižol, meso in svinjsko kožico.
Ko je kuhala,
Tita ni mogla nehati razmišljati o možnih posledicah svojega priznanja.
Kakorkoli,
odločna je bila, da bo Johnu povedala resnico.
Ni bila pripravljena graditi prihodnosti na laži kot mama Elena.
In tako je močna želja po odkritosti
postopoma prodirala v osnovo in fižol.
MASLENI FIŽOL NA TEZCUCANSKI NAČIN
General Múzquiz!
Nujno pismo generala Vargasa.
Iz Monclove. -Ni mogel poslati telegrama?
Ne vem, gospod.
Kaj hočete? -Odgovor, gospod.
Ni odgovora. -Na ukaz.
Moya! -Gospod.
Pripravite ljudi za spremstvo. Domov gremo.
Vse ljudi, general?
Seveda.
Pedra ni?
Nujno je moral v Monclovo.
Kmalu bo prišel? -Zakaj nujno?
Povezano je z rančem.
Prisrčen otrok.
Očitno je, da boš odlično ravnal z bratcem. -S katerim bratcem?
Rosaura, prosim.
Ne smem povedati, kar si mi povedala?
Kaj si ji povedala? -Nič.
Tita bi rada čim prej postala mama.
Vedno je sanjala o tem.
Mar ne?
Kaj se dogaja, John?
Nič, teta. Ona...
Govorila je o poročni pojedini.
Tita nam kuha danes, ne?
Komaj čakam, da pokusim tvoje kulinarične mojstrovine.
Ja, kuha. -Odlično.
Bi jo rad pestoval?
Ja? Prav.
Previdno, Alex.
Odlično. Tako se boš naučil.
Zaspana je.
Uspavat jo grem. V kar pojdite v jedilnico. Oprostite.
Takoj bom prišla. Vi kar sedite. -Ja, v redu je. Si lačen?
Ja. -Pridi.
Hvala. -Pojdimo.
Rosaura! -Ne jezi se, Tita. Vem, da je to zate zelo težko,
zato ti pomagam. -Ne potrebujem pomoči. -Fina.
Uspavaj jo in postrezi večerjo.
In razvedri se, pregnala boš goste.
Ja, gospa.
Ne govori tako z njo, več si zasluži. In odide lahko, kadar želi. -Ne, Tita.
Nehati te moram gledati, da bom lahko normalno dihala. Poroči se že enkrat.
Rosaura ne bo večerjala z nami. Želodec jo daje, legla bo.
Škoda. -Dober tek.
Dober tek.
Hvala, dober tek. -Hvala.
Ti je všeč? -Slastno je.
Čestitam, Tita.
Hvala. -Ni za kaj.
Kot vedno, Tita, preprosto slastno je.
Hvala, oče. Bi kdo tortiljo?
Ja, hčerka, ja.
Ko so pokušali fižol,
je prevladala Titina želja po resnici pri vseh prisotnih.
Sem ti kdaj povedala, zakaj sem še samska? -Ne, nikoli.
Ne? -Ne.
Nikoli? -Ne.
No...
Ne maram moških, ženske obožujem.
Mislim, da tega še nikomur nisem povedala.
Na zdravje. -Na zdravje. -Na zdravje, dragi moji.
Zelo pogrešaš mamo, Tita?
Menda jo pogrešam, oče. Zakaj vprašate? -No...
Nisem prepričan in nočem zveneti nesramno, ampak odkrito,
sanja se vam ne, kako rad pridem sem, ker vem, da nje ni tu.
Te klinčeve ženske nisem prenesel.
Oče. Kaj ste rekli? -Res je.
Tita, slastno je.
Hvala.
No, če bi nam ponudila še tekilico,
bi se to vtisnilo v spomin.
No, odkrito...
Izpijem dve ali tri šilca, da lažje zaspim.
Če smo že pri tem, jaz izpijem tudi štiri. -No...
Zdaj ko nam je Grace razkrila, zakaj tekile hitro zmanjka doma...
Nekaj bi rad povedal.
Ne vem, ali je res, kar je rekla Rosaura, ampak moja edina družina ste.
Rad bi, da veste, da bi zelo rad dal mlajšega brata Alexu.
Ja, prosim. Tita...
To si zasluži aplavz.
Ja.
Bravo.
Malce se mi vrti, na svež zrak grem.
Takoj pridem. -Kam je odšla? -Ne vem.
Tu si.
Hej.
Spala sem s Pedrom, John.
Morala sem ti povedati.
Zaslužiš si, da sem odkrita do tebe.
Ga ljubiš?
Ampak ljubim tudi tebe.
Ko sem s tabo, čutim, da ljubim tebe.
Ko sem s Pedrom, čutim, da ljubim njega.
Me sovražiš?
Ne.
Karkoli bi rekla, te ne bi mogel sovražiti, Tita.
Ljubim te.
In rad bi bil s tabo do konca življenja.
John...
Samo nekaj dni je do poroke.
Razmisli v miru
in se odloči.
Prisežem,
če se odločiš biti z mano...
Prisežem, da bom poskrbel, da boš najsrečnejša ženska na svetu.
Če se odločiš za Pedra,
upam, da bo poskrbel zate.
Valentina!
Ubil ga bom!
Kaj govoriš?
Pedra bom ubil!
Spet si pri tem.
Preberi.
Obiskal je Vargasa.
Ve za posel in dogovor z gringi.
Zdaj ga bom zjebal.
Sicer...
Mene
ali naju...
Kje je Julio?
Odšel je.
Juan, drevo!
Izvoli, prasec!
V zavetje!
Dovolj!
-Nehajte streljati!
Julio!
Ne, ne, ne!
Mama...
Živ je, general!
Živ je! -Pokličite pomoč!
Kdo je to naredil?
Kdo je ustrelil mojega sina?
Vsi, stric!
Vojna ničesar ne spoštuje.
Poglej nas.
Družina sva, pa hočeva ubiti drug drugega.
Zaradi ranča.
Zaradi zemlje, ki je od vaščanov, ki jo obdelujejo!
Pripravi se, Pedrito.
Zdaj te bom poslal k očetu.
Tako boš z družino. -Če to hočeš, streljaj.
Nič se ne bo spremenilo.
Spustite orožje.
Koliko mrtvih še potrebuješ?
Koliko očetov?
Koliko bratov?
Koliko sinov moramo še izgubiti?
In zakaj?
Da bo peščica takih kot ti obogatela?
Streljajte, to je ukaz!
Kaj čakate, kreteni?
Ni potrebe po tem.
Potrebujemo pravico.
Nezakonito se bogatiš, ko ljudje umirajo od lakote.
Poslušajte me, kreteni!
Predaj se, stric.
Nikomur ni več treba umreti.
Motiš se, Pedrito.
Še nekdo mora.
Oče naš, ki si v nebesih
z mojim angelom
v trenutku moje smrti,
amen.
Kaj počneš tu?
Ob tej uri.
Slišala jih bom, če se Rosaura zbudi. -Ne, ne zmeni se zanjo. Odidiva.
Pojdiva.
Zdaj?
Fina... -Vzemi svoje stvari in odidiva.
S svojim življenjem naredi, kar želiš. Pojdi.
Fina, pridi.
Hvala.
Hvala, Tita.
Pojdiva.
Tudi zadnji fižol v loncu
je vseboval hrepenenje, s katerim je Tita kuhala.
Tudi Rosaura ni bila kos učinku.
In tisto noč...
Tita je videla sestro v taki luči, kot še nikoli.
In kot nikdar več.
Si bolje?
Ja.
Zbudila sem se in bila sem sestradana.
Fina ja ravno odšla.
Jaz sem poslala po Jesúsa.
Prav.
Kdorkoli lahko opravlja njeno delo.
Nikoli se ti nisem zahvalila.
Za kaj?
Za vse.
Ker si mi pomagala roditi Robertita. Ker si tako skrbela zanj.
Ker skrbiš za Esperanzo.
Nisem noseča.
Tita, dobro me poslušaj.
Ni se ti treba poročiti z zdravnikom, če se nočeš.
Ampak, prosim, ne vzemi mi Pedra.
Če mi vzameš Pedra, me bo pobralo.
Previdno.
-Ja.
Valentina...
Ranč lahko obdržiš.
Ampak zemlja je od delavcev. -Prej ko odidem od tod, bolje bo.
Preklinjam dan, ko sem postala članica te družine. -Pojdimo.
Pedro.
Hvala, Crispín.
Se vidiva. -Ja.
Boš dobro?
Se boš boril še naprej?
To mi gre najbolje.
Ampak moram ti nekaj povedati...
Prej si me ganil.
Ampak odkrito,
dolga je pot do tega, da bomo vsi razumeli, kaj točno si povedal.
Pazi nase, Juan.
Srečno, bedak.
Pojdimo, fantje.
Pojdimo. -Dajmo.
Kje si bil?
Si v redu?
Ja, dobro sem.
Johnu sem povedala za naju.
Prizadela sem ga, ampak razume.
Se hoče vseeno poročiti s tabo?
Ja.
Pa ti?
Ne vem.
To, kar se je zgodilo med nama...
V življenju nisem doživel nič lepšega.
Tudi če me rotiš, naj to pozabim, vem, da nikoli ne bom.
V tistem trenutku si bila srečna.
Delaj, kar te osrečuje, Tita.
Po romanih Laure Esquivel: Kot voda za čokolado in Titin dnevnik
Čudovit dan bo.
PRIHODNJIČ...
Prav ravnam, ne?
Sta odločna, da se bosta ljubila in spoštovala
ter živela v duhu zakona
do konca življenja?
KOT VODA ZA ČOKOLADO
MEDIATRANSLATIONS