Tita dienų dienas kamavosi dėl nėštumo.
Krūtinės skausmas ir išsipūtęs pilvas
trukdė jai mąstyti.
Kitom aplinkybėm
vaikas su Pedru būtų buvęs tikras stebuklas.
Bet laikas ir aplinkybės
yra žiaurios visiems.
Tita.
Ar Esperanzai ko nors reikia?
Ar Pedras žino?
Ką žino?
Apie tavo nėštumą.
Ar pasakei Pedrui?
Ne. Jis nieko nežino.
Daug dienų mąsčiau, kaip išspręsti šį reikalą neįskaudins šeimos.
Pasakysi, ką daryti?
Žinoma.
Ištekėk už gydytojo ir priversk jį patikėt, kad vaikas jo.
Nori, kad meluočiau?
Santuoka - verslo sandėris.
Ji pilna melo.
Negaliu patikėt, kad to prašai.
Tita, tavo vaikas bus nepriimtas.
Jei meluosi, išgelbėsi šeimą ir vaiko reputaciją.
Jei sakysi tiesą, sužeisi vargšui gydytojui širdį.
Ir liksi viena.
Įdėmiai apgalvok.
Aną naktį girdėjau jį kalbantį, kažką paistė.
Maniau, sapnuoja.
Patikrinau jį
ir radau štai tokį.
Jo šeima vis dar toj rančoj.
-Gal pakviesti juos? -Ne.
Dar ne.
Aš pasirūpinsiu,
-Nenoriu, kad jiems grėstų pavojus. -Tai?
Reikia jį palaidoti.
Vyksiu į Monklovą pagalbos.
Delfinai.
Ačiū.
Kaip gaila.
Dar viena mirtis.
Ir viskas taip pat.
Santosas mirė ne šiaip sau.
Tęskim.
Fina.
Kodėl tu čia?
-Galim pasikalbėt? -Apie ką?
Aš jau seniai viską papasakojau.
-Reikia laiko pamąstyt... -Per ilgai mąstei!
Sakei, ką teko patirti, o aš nežinojau, ko imtis.
Dabar jau žinau.
Ką žinai?
Tu daug ką patyrei,
bet man esi tokia pati.
Noriu pasakyt...
Anksčiau norėjau būt kartu,
kad važiuotum su manim.
Bet dabar...
Noriu, kad už manęs tekėtum, Fina.
Jei nori, būk mano žmona.
Taip, noriu!
Kalbėjai su Tita?
Ne. Kodėl klausi?
Pamiršk.
Vis dar prastai jautiesi?
Kartais.
Viskas gerai. Man nieko nenutiks.
Kai būsim vieni, viskas pasikeis.
Galėsim padovanot Esperanzai broliuką.
Turiu reikalų Monklovoje.
Politinių?
Ne, dėl rančos.
Sutvarkysi kitą dieną.
Rytoj sulauksim svečių.
Nesijaudink.
Greit grįšiu susitikti su šeimos gydytoju.
Jis nori gyventi Toreone.
Ten jo šeima. Ten ramiau nei Pjedre Negrase.
Ir daugiau galimybių gauti darbą.
Ar sakiau, kad jis nori 10 vaikų?
Sakiau, turėsim, kiek Dievas duos.
Kiek vaikų turėsi tu, Tita?
Vis dar nepagalvojau.
Nagi. Nejau tikrai? Tu tuoj ištekėsi.
Be to, dievini vaikus.
Norėtum mergaičių ar berniukų?
Bet ko, tik ne dvynių. Močiutė sakydavo, dvyniai...
Pabaikim rytoj.
Tita, kur eini?
Prastai jaučiuosi. Nenoriu ruošti maisto.
Tikiuos, užteks laiko ir p. Džonas su teta nebus išalkę.
Viskas gerai.
Nieko nenutiko?
Tita buvo sutrikusi.
Ji norėjo, kad šalia būtų Gertrūda,
kad pasidalintų abejonėm ir baimėm.
Bet Gertrūda turėjo naujus namus.
Kur nereikėjo paklusti vyrams.
Kur nebuvo susišaudymų.
Ten, kur ji su sūnum
galėtų rasti kitą kovos būdą.
Labas!
Ten, kur moterys turėjo galimybę
parodyti savo teises, pavyzdžiui, balsuoti.
Kaip puiku!
-Užteks vaikams? -Taip. Jie dideli.
Ateik čia, supjaustyk daržoves.
BŪSTINĖ MONKLOVA
Niekad nepasitikėjau generolo Muzkizu.
Bet negaliu tavim patikėti.
Tai tiesa, generole Vargasai.
Bet nežinojau, ar čia asmeninis kerštas.
Generolas Muzkizas turi jūsų tėčio rančą, ar ne?
Taip.
Bet man terūpi žmonės.
Čia ne kerštas.
Noriu teisingumo.
-Visi taip sako. -Generole.
Pats mačiau, kaip jis tarėsi su jankiais.
Jis dalinosi informacija.
Dėl sukilėlių ir kariuomenės pozicijų, gal net davė patarimų.
Tai rimtas kaltinimas.
Šalies išdavystė.
-Ar yra liudininkų? -Ne.
Mano liudininkai mirė nuo smurto ir siaubingų sąlygų
ir dėl to kaltas Felipė Muzkizas.
Neturi įrodymų.
-Ir liudininkų. -Generole, turite ką nors daryti!
Raskit įrodymų. Tirkit.
Atėjai čia be įrodymų ir liudininkų.
Nori paskųsti gerbiamą generolą?
Turi drąsos ant manęs rėkti
ir reikalauti, kad ko nors imčiaus?
Kai ką pasakysiu.
Visų pirma,
neturiu pakankamai žmonių tęsti šį tyrimą
ir sekti vieną iš mūsiškių.
Antra, visur vyksta kovos.
Mano žmonės žūsta ir man tai prioritetas.
Ačiū, generole.
Atleisk, Rozaura.
Ko nori?
Čia buvo mano vaikinas Chesus.
Jis norėjo pasipiršti.
Kuo jis užsiima?
Nežinau, ar galim duot darbo.
Jis nori mane vežtis į Toreoną.
Į Toreoną?
Po Titos vestuvių išvyksim.
Negali.
Kodėl?
Mama suteikė maisto ir pastogę. O tu neatsidėkojai.
Žinoma, esu dėkinga.
Fina, be de la Garzų tu nebūtum išgyvenusi.
Tiesa.
Todėl negali važiuoti.
Niekada?
Gal kada nors, bet ne tu spręsi.
Supratai?
Tu čia priklausai kaip Nača.
Nepamiršk.
Rytojaus vakarienei nublizgink sidabrinius įrankius.
Taip, Rozaura.
Fina.
Nuo šiol vadinsi mane ponia.
Mes nebe vaikai.
Ko nori?
Ieškau Chuano Alechandrezo.
Kaprale. Kažkas pas jus atėjo.
Pažvelk, kas čia.
Ką šįkart paimsi?
Esi man skolingas kumelę, šikniau.
Reikia tavo pagalbos.
Na...
Mes tam ir čia.
Paaiškinsiu tiesiai šviesiai.
Nori, kad sučiuptume Muzkizą?
Kol šalia yra jo kariai?
Taip.
Bet nenori jo žudyti.
Ne.
Noriu, kad stotų prieš teismą ir atliktų bausmę.
Felipė turi kristi pirmasis.
Turi būti ir kitų vagiančių karių.
Ar čia ne tas pats, ką siūlei anąkart?
Anąkart jis mus sunaikino.
Jei nenori jungtis, tiek to.
Bet aš vis tiek stosiu į kovą.
Pats vienas?
Nesėdėsiu ir nelauksiu, kol žus visi vargšai.
Reikia pulkos?
Gertrūda prieš kelias dienas paliko rančą.
Taip.
Dabar su kitom moterim ji gyvena kalnuose.
Ji nenori būti su tavim?
Tai aš nenorėjau būt su ja.
Bet, tiesą sakant...
Aš jos pasiilgau.
Tai eik pas ją.
Nerasi tokios kaip ji.
Gal tu ir teisus.
Verčiau eik miegoti.
Turi būti stiprus, kad stotum prieš dėdę.
Jei paliksiu tave vieną, tikrai žūsi.
Ir nebeprisikelsi, kvailiuk.
Šūdžius.
Ar apsisprendei?
Mama.
Visad geriau meluot, nei sakyt tiesą ir susigadint gyvenimą.
Viskas vardan tavo gerovės, Tita.
Ir vardan vaiko.
Privalai ištekėti.
Palik šiuos namus.
Geriau nesakyk tiesos.
Meluoti kaip tada, kai laukeisi Gertrūdos?
Ką pasakei?
Žinau, kad mylėjai kitą vyrą.
Kaip drįsti, Tita?
Nemeluosiu, nes aš nesu kaip tu.
Man pabodo visų aiškinimas, ką daryti!
Išeik, nebenoriu tavęs matyti!
Jos išsipūtęs pilvas ir krūtų skausmas
dingo tą pačią akimirką.
Žinia, kad ji nesilaukia,
padėjai jai atsikvėpti, bet ir tuo pačiu nuliūdino.
Giliai širdyje
ji norėjo lauktis nuo Pedro.
-Labas. -Labas.
-Labas, Aleksai. -Ateik čia.
Padėsiu.
Atsargiai, Greise.
-Kaip tu? -Gerai.
Puiku. Kaip kelionė?
Atsargiai.
Pagaliau mes čia.
-Ačiū. -Labas.
-Kur ji? -Štai.
Mieloji!
Ar galiu padėti čia?
Taip. Ačiū, Fina.
Kas nutiko?
Verkei.
Kodėl?
Eikš.
Būk drąsi ir daryk, ką nori, Tita.
Aš nesu drąsi.
Kalbėjaisi su Rozaura?
Džonas grįžo į Palomasą,
o Tita, nepaisant maisto ruošimo šeimai,
nusprendė jam pasakyti tiesą.
Kad atšvęstų tetos Merės apsilankymą,
Tita pagamins paprastą
meksikietišką pupelių patiekalą.
Pirmiau svieste pakepinam smulkintus svogūnus.
Šiems suminkštėjus, pagardinam sausom aitriosiom paprikom ir druska.
Kai mėsos ir pomidorų sultinys pagardintas, dar pakaitinam
ir suberiam pupeles, mėsą ir kiaulės odelę.
Kol troškinosi,
Tita vis galvojo apie savo prisipažinimo pasekmes.
Bet ji norėjo atskleisti Džonui tiesą.
Ji nenorėjo kurti ateities paremtos melu kaip Elena.
Ji troško nuoširdumo
ir tai po truputį atsispindėjo jos patiekale.
TEZUCANO STILIAUS PUPELĖS
Generole Muzkizai!
Skubus laiškas iš generolo Vargaso iš Monklovos.
-Kodėl nesiuntė telegramos? -Nežinau, pone.
-Ko reikia? -Atsakymo, pone.
-Nėra atsakymo! -Taip, generole.
-Moja! -Taip, pone.
Paruošk vyrus. Josim namo.
Visus, generole?
Žinoma, visus!
Ar Pedras išvyko?
Jis išvyko į Monklavą skubiais reikalais.
-Ilgai neužtruks. -Skubus reikalas?
Susijęs su ranča.
Koks mielas kūdikis!
Gražiai elkis su broliuku.
-Kokiu broliuku? -Liaukis, Rozaura.
Negaliu jam sakyti, ką sakei man?
-Ką jai sakei? -Nieko.
Tita nori tapti mama.
Ji visada apie tai svajojo. Tiesa?
Kas nutiko, Džonai?
Nieko, teta. Ji...
Ji pasakojo apie vestuvių puotą.
Bet Tita šiandien mums ruoš maistą, ar ne?
Trokštu patikrinti jos kulinarinį talentą.
-Taip. -Gerai.
Nori ją palaikyti?
Nori? Gerai.
Atsargiai, Aleksai.
Puiku. Greit išmoksi.
Ji nori miego.
Nunešiu į lovą. O jūs eikit į valgomąjį.
Atsiprašau.
Tuoj grįšiu. Eikit į valgomąjį.
Gerai. Išalkusi?
-Taip. -Eime.
-Ačiū. -Eime.
-Rozaura! -Nepyk, Tita.
Žinau, tau sunku, todėl ir padedu.
-Man nereikia pagalbos! -Fina.
Nunešk ją į lovą, tada paduok vakarienę.
Ko tokia paniurusi? Išgąsdinsi svečius.
Taip, ponia.
Nekalbėk taip su ja, ji to nenusipelnė.
-Gali išeiti kada panorėjusi. -Ji niekur neis, Tita.
Nenoriu su tavim bendrauti, kad laisvai kvėpuočiau.
Eik ir tuokis, dėl Dievo meilės.
Rozauros su mumis nebus.
Ko prastai jaučiasi, ilsisi.
-Kaip gaila. -Skanaus.
Skanaus!
-Ačiū. Skanaus. -Dėkui.
-Ar patinka? -Kaip gardu!
Sveikinu, Tita!
-Ačiū. -Nėra už ką.
Kaip visada, labai gardu. Tikrai.
Ačiū, tėve. Kas nori tortilijos?
Taip, mieloji.
Paragavus pupelių
Titos noras atskleisti tiesą sukrėtė svečius.
Ar esu sakiusi, kodėl aš dar vieniša?
Ne, niekada.
-Ne? -Ne.
-Niekada? -Ne.
Man nepatinka vyrai. Myliu moteris.
Aš niekam apie tai nebuvau sakiusi.
-Į sveikatą. -Į sveikatą.
Į sveikatą, mielieji!
Ar labai ilgiesi mamos, Tita?
Ilgiuos, tėve.
Kodėl klausiat?
Nenoriu pasirodyt nemandagus,
bet, tiesą sakant,
neįsivaizduoji, koks aš laimingas žinodamas, kad jos nebėra.
Negalėjau pakęsti tos bjaurybės.
-Tėve, ką pasakėt? -Tai tiesa.
Kaip skanu.
Ačiū.
Jei duotumėt tekilos,
pietūs būtų įsimintinesni.
Tiesą sakant,
prieš miegą išgeriu dvi tris taures tekilos.
O aš išgeriu keturias!
Taip.
Greisė paaiškino, kodėl tekila ilgai neužsibūna namuose...
Atleiskit.
Noriu kai ką pasakyti.
Nežinau, ar Rozaura sakė tiesą.
Bet tu esi mano vienintelė giminaitė.
Žinok,
norėčiau padovanoti Aleksui broliuką.
Taip, Tita.
Paplokim!
Taip!
Bravo!
Svaigsta galva, trūksta oro.
Tuoj grįšiu.
-Kur ji... -Nežinau.
Štai kur tu.
Labas.
Džonai, naktį praleidau su Pedru.
Turėjau apie tai papasakoti.
Nusipelnei tiesos.
Myli jį?
Bet myliu ir tave.
Kai esu su tavim, jaučiu, kad myliu.
Bet būdama su Pedru myliu jį.
Nekenti manęs?
Ne.
Nesvarbu, ką pasakysi, negalėčiau tavęs nekęsti.
Myliu tave.
Noriu praleisti visą likusį gyvenimą kartu.
Džonai.
Iki vestuvių liko kelios dienos.
Įdėmiai apgalvok.
Ir priimk sprendimą.
Prisiekiu,
jei nuspręsi būt su manim,
būsi laimingiausia moteris pasaulyje.
Jei pasirinksi Pedrą...
Tikiuosi, jis tavim pasirūpins.
Valentina!
Aš jį nudėsiu!
Ką pasakei?
Nužudysiu Pedrą!
Prasideda.
Perskaityk.
Jis buvo susitikęs su Vargasu.
Žino apie mūsų susitarimą su Jankiais.
Aš jį nudėsiu.
Kitaip mirsim mes.
Kur Chulijus?
Išvyko.
Chuanai, medis!
Nagi, niekše!
Slėpkis!
Baikit!
-Baikit! -Nutraukit ugnį!
-Stokit! -Nutraukit ugnį!
Chulijau. Ne!
Mama.
Jis gyvas, generole!
-Jis gyvas. -Kvieskit pagalbą.
Kas, po galais, tai padarė?
Kas šovė į mano sūnų?
Mes, dėde!
Šiam kare nėra pagarbos.
Pažvelk į mus. Esam giminės, bet žudom viens kitą
vardan rančos.
Vardan žemės, kuri priklauso ją dirbantiems žmonėms.
Ruoškis, Pedritai.
Išsiųsiu tave pas tėvą.
Palaikyti draugiją.
Jei to nori, nušauk.
Nieko nepakeisi.
Nuleiskit ginklus.
Kiek dar žuvusių tau reikia?
Kiek tėvų?
Kiek brolių?
Kiek dar sūnų turėsim prarasti?
Vardan ko?
Kad keli žmonės kaip tu taptų turtingi?
Šaukit, čia įsakymas!
Ko laukiat, šunsnukiai?
Nereikia to daryti.
Mes norim tiesos!
Jūs gaunat turto nelegaliai, o žmonės miršta iš bado!
Darykit, kas liepta, niekšai!
Pasiduok, dėde.
Mums nebereikia mirusių.
Klysti, Pedritai.
Reikia dar vieno.
Tėve, kuris esi danguje
su mano angelu
mirties valandą.
Amen.
Kodėl tu čia?
Ir tokiu metu!
Jei Rozaura pabus, išbars.
Pamiršk tą damą. Važiuojam.
Nagi.
Dabar?
-Fina. -Susidėk daiktus. Važiuojam!
Daryk, ką nori. Tiesiog važiuok.
Fina, važiuojam!
Ačiū.
Ačiū, Tita.
Eime.
Net kiekvienoj pupelėj
jautėsi noras, kurį jausdama Tita gamina patiekalą.
Net Rozaura negalėjo atsispirti.
Tą naktį
Tita pamatę sesę tokią, kokios nebuvo mačiusi.
Daugiau ji jos tokios nematė.
Geriau jautiesi?
Taip.
Pabudau išalkusi.
Fina ką tik išvyko.
Pati pakviečiau Chesusą.
Gerai.
Bet kas gali atlikti jos darbus.
Niekad tau nepadėkojau.
Už ką?
Už viską.
Kad padėjai pagimdyti Robertitą.
Kad labai juo rūpinaisi.
Kad rūpinaisi Esperanza.
Aš nesilaukiu.
Tita, paklausyk manęs.
Jei nenori, netekėk už gydytojo.
Bet tik nepasisavink Pedro.
Jei jį pasiimsi sau, aš mirsiu.
Būk su juo atsargus.
-Atsargiai. -Taip.
Valentina...
Pasilik rančą.
Žemė priklauso darbininkams.
Kuo greičiau išvyksiu, tuo geriau.
Prakeikiu dieną, kai tapau šeima.
-Paskubėkit. -Važiuojam.
Pedrai.
Ačiū, Krispinai.
-Iki pasimatymo. -Iki!
Ar viskas bus gerai?
Ar tu kovosi?
Aš tik tą temoku.
Kai ką pasakysiu.
Tu mane čia atvežei.
Bet, tiesą sakant,
praeis daug laiko,
kol suprasim, ką tu pasakei.
Sėkmės, Chuanai.
Sėkmės, niekše.
Pirmyn.
-Važiuojam. -Nagi!
Kur buvai?
Ar viskas gerai?
Taip.
Papasakojau apie mus Džonui.
Jis liko įskaudintas, bet suprato.
Ir jis nori vesti?
Taip.
O tu?
Nežinau.
Kas nutiko tarp mūsų...
Buvo nuostabiausia, ką man teko patirti.
Jei prašysi pamiršti, niekad to nepadarysiu.
Tądien buvai laiminga.
Daryk viską, kad būtum laiminga, Tita.
Bus puiki diena, mieloji.
KITOJE SERIJOJE...
Darau, ką reikia.
Ar įsipareigojat mylėti ir gerbti
vienas kitą likusį gyvenimą?
Vertė: Neringa Keršulienė Iyuno