Tita je danima bila opsjednuta trudnoćom.
Bol u prsima, nadutost...
Nije mogla misliti ni na što drugo.
U drugim okolnostima,
roditi dijete Pedru bilo bi nešto predivno.
Ali u tom trenutku i na taj način,
to je bilo nešto grozno za sve.
Tita...
Esperanza treba nešto?
Pedro zna?
Što?
Da si trudna.
Rekla si Pedru?
Ne. Ništa ne zna.
Danima razmišljam kako riješiti ovu katastrofu bez da povrijedim obitelj.
Reći ćeš mi što učiniti? -Da, reći ću ti što ćeš učiniti!
Udat ćeš se za doktora i uvjeriti ga da je dijete njegovo. -Hoćeš da lažem?
Brak je posao.
Uvijek dolazi uz laži. -Ne mogu vjerovati što tražiš od mene.
Tvoje će dijete biti izvanbračno. Laži i spasit ćeš ugled obitelji i djeteta.
Nastavi s istinom i slomit ćeš srce jadnom doktoru i ostat ćeš sama.
Dobro promisli.
KAO VODA ZA ČOKOLADU
Sinoć je govorio, ali ništa ga nisam razumio. Mislio sam da sanja.
Maloprije sam ga obišao
i našao ga ovako...
Njegovi su još na onom ranču?
Da idem po njih? -Ne.
Još ne.
Ja ću se pobrinuti za to.
Ne želim ih dovesti u opasnost. -Onda?
Moramo ga pokopati.
Idem u Monclovu po pomoć.
Delfino...
Hvala.
Štete li!
Još jedna smrt.
A ništa se ne mijenja.
Santos nije uzalud umro.
Nastavimo.
Fina.
Što radiš ovdje?
Možemo li razgovarati? -O čemu?
Sve sam ti davno rekla.
Trebao sam vremena da razmislim... -Previše si razmišljao!
Kad si rekla što su ti učinili, nisam znao što reći ili učiniti.
No sada mi je jasno.
Što ti je jasno?
Bilo je što je bilo,
ali za mene si ona ista od uvijek.
Želim reći...
Prije sam htio da mi budeš žena,
da dođeš sa mnom.
No sada...
Sada želim da se udaš za mene, Fina.
Želim da mi budeš supruga. Ako želiš.
Želim, da. Da!
Razgovarao si s Titom?
Ne.
Zašto?
Nema veze.
Još ti nije dobro?
Povremeno.
Nije ništa, proći će.
Kad budemo sami, sve će se promijeniti.
Možemo dati Esperanzi brata.
Danas imam posla u Monclovi.
Političke prirode?
Ne, vezano za ranč.
Ostavi to za neki drugi dan.
Sutra imamo goste.
Ne brini se.
Vratit ću se na vrijeme za objed s doktorovom obitelji.
Želi živjeti u Torreónu. Ima obitelj ondje i kaže da je mirnije nego ovdje.
Ondje ima mnogo prilika za posao.
Znaš, želi desetoro djece? Rekla sam, "I ja, ako Bog da."
Koliko ti djece želiš imati?
Još ne razmišljam o tome. -Ne vjerujem! Kako? Pa udaješ se.
Osim toga, ti voliš djecu.
Želiš li dečke ili curice?
Ja bilo što, ali ne blizance. Baka je govorila... -Sutra ćemo nastaviti.
Kamo ćeš, Tita?
Ne osjećam se dobro. Ne da mi se kuhati.
Nadam se da će biti vremena i da g. John i njegovi ne budu jako gladni.
U redu je.
Sve je u redu?
Tita se osjećala izgubljenom.
Kada bi barem mogla razgovarati s Gertrudis
i podijeliti s njom svoje strahove i sumnje.
Ali Gertrudis je već imala novi dom.
Mjesto gdje nije morala slušati muškarce.
Daleko od oružane borbe.
Mjesto gdje će ona i njezin sin tražiti drugi način za borbu.
Zdravo!
Mjesto na kojem su žene utrle put za važne borbe, kao što je pravo glasa.
Sjajno je.
Dovoljno je za djecu? -Da, veliki su.
Idi onamo i nareži povrće.
GLAVNI STOŽER MONCLOVA
Nikada nisam vjerovao generalu Múzquizu.
No ne vjerujem u to što govorite.
Istina je, generale Vargas.
Kako da znam da nije riječ o osobnoj osveti?
General Múzquiz je ostao na ranču vašeg oca, zar ne? -Da, tako je.
Ali meni su jedino ljudi bitni.
Ne tražim osvetu.
Želim pravdu.
Svi to kažu. -Generale...
Osobno sam vidio kako dogovara posao s gringosima.
Davao im je informacije.
Položaje i pobunjenika i vojske, vjerojatno i zalihe.
To je vrlo ozbiljna optužba.
To je izdaja domovine.
Imate li svjedoka?
Ne.
Svjedok je umro prije mog dolaska zbog groznih životnih uvjeta
u kojima ih Felipe Múzquiz drži.
Ali nemate dokaze.
I nemate svjedoke... -Generale... Morate učiniti nešto!
Nađite dokaze. Istražite to.
Došli ste bez dokaza i svjedoka
kako biste optužili odlikovanog generala?
Imate muda dići glas na mene
i zahtijevati da nešto učinim?
Objasnit ću vam nešto.
Kao prvo,
nemam dovoljno ljudi da pokrenem istragu
i gonim jednog od naših.
Drugo,
posvuda se vode borbe.
Moji ljudi umiru i to jest moj prioritet.
Hvala, generale.
Ispričavam se, Rosaura,
Što trebaš?
Posjetio me momak. Jesús.
Došao je jer se želi oženiti mnome.
Čime se bavi?
Ne znam imamo li posla za njega. -Želi me odvesti u Torreón.
U Torreón?
Išli bismo nakon Titine svadbe.
Nije moguće.
Zašto?
Moja majka dala ti je hranu i smještaj. Nisi joj zahvalna? -Naravno da jesam.
Fina, ne bi preživjela da nije obitelji de la Garza. To je istina.
Zato ne možeš ići.
Nikada?
Možda jednoga dana, ali ne kada ti odlučiš. Razumiješ?
Pripadaš ovoj kući, baš kao i Nacha.
Nemoj to zaboraviti.
A sada, očisti srebrni pribor za sutrašnju večeru.
Da, Rosaura.
Fina.
Odsada ćeš me zvati "gazdarica".
Nismo više curice.
Što hoćete?
Tražim Juana Alejandreza.
Brigadiru!
Netko vas traži.
Gle ti njega!
Što ćeš ovaj put uzeti?
Već mi duguješ jednu kobilu, gade.
Trebam tvoju pomoć.
No...
Zato smo ovdje, ne?
Da vidim jesam li dobro shvatio...
Želiš da zarobimo Múzquiza?
Da ga zarobimo ispred njegovih ljudi?
Da.
Ali ne želiš ga ubiti.
Ne.
Hoću da mu se sudi i da odleži svoje.
Felipe mora prvi pasti.
Sigurno ima još vojnika koji pljačkaju.
I ne čini li ti se da mi predlažeš isto što i prošli put?
Ali prošli put smo svi najebali.
Shvatit ću ne budeš li htio ići sa mnom.
Ja svejedno idem.
Sam?
Neću sjediti i gledati kako zlostavljaju te ljude do smrti.
Treba nam "pulque", ne?
Gertrudis je otišla s ranča prije nekoliko dana.
Da.
Živi na planini s drugim ženama.
Više ne želi biti s tobom?
Zapravo, ja više nisam želio biti s njom.
Ali iskreno...
Nedostaje mi.
Pa idi onda po nju.
Nećeš naći drugu poput nje.
Možda imaš pravo.
Bolje idi spavati.
Trebat će ti snage da uloviš svoga strica.
A pustim li te sama, sigurno će te ubiti.
A ne možeš uvijek uskrsnuti, gade.
Seronjo.
Odlučila si što ćeš?
Mama?
Uvijek je bolje jedna laž od istine koja će ti uništiti život.
To je za tvoje dobro, Tita.
I za dobro tvojeg djeteta.
Moraš se udati.
Moraš otići iz ove kuće.
Najbolje je ne reći istinu.
Kao ti kad si ostala trudna s Gertrudis?
Što to govoriš?
Znam da si voljela drugog.
Kako se usuđuješ, Tita?
Neću lagati. Nisam poput tebe.
Dosta mi je da mi svi govore što raditi!
Odlazi, ne želim te više vidjeti!
U tom je trenutku nestala nadutost i dojke je više nisu boljele.
I zajedno sa sigurnosti da nije trudna,
olakšanje se brzo pretvorilo u tugu.
Najdublje u sebi,
Tita je doista htjela biti trudna s Pedrovim djetetom.
Zdravo. -Zdravo.
Zdravo, Alex! -Dođi, Alex!
Pomoći ću ti.
Oprezno, Grace.
Kako si? -Dobro.
Kakav je bio put?
Oprezno.
Napokon smo stigli.
Hvala. -Zdravo.
Gdje je? -Evo je.
Draga moja!
Može ovdje?
Da, hvala, Fina.
Što je?
Plakala si.
Zašto?
Dođi.
Mora se biti jako hrabar da se učini ono što se želi, Tita.
A ja nisam hrabra.
Razgovarala si s Rosaurom, zar ne?
Sad kad se John vratio u Las Palomas,
Tita, osim što je kuhala za obitelj,
osjetila je neodoljivu potrebu reći mu istinu.
Za posjet tete Mary,
Tita je odlučila pripremiti bob na "Tezcucanski" način.
Jednostavno i vrlo meksičko jelo.
Najprije se stavi pržiti luk na maslacu.
Kad omekša, dodaje se široki feferon i sol.
Kad se začini temeljac, "sofrito",
dodaje se bob, meso i pržena svinjska kožica.
Dok je kuhala,
Tita nije mogla prestati razmišljati o mogućim posljedicama svog priznanja.
Međutim,
bila je odlučna reći Johnu istinu.
Nije bila spremna graditi budućnost na temelju laži, kao mama Elena.
I tako je jedna snažna želja za iskrenosti
malo po malo prodrla u temeljac i grah.
BOB NA TEZCUCANSKI NAČIN
Generale Múzquiz!
Hitno pismo generala Vargasa.
Iz Monclove. -Nije mogao poslati telegram?
Ne znam, gospodine.
Što hoćete? -Odgovor, gospodine.
Nema odgovora! -Na zapovijed.
Moya! -Gospodine!
Pripremite ljude za pratnju! Idemo kući.
Sve ljude, generale?
Pa naravno!
Pedra nema?
Morao je hitno u Monclovu.
Uskoro će doći. -Zašto hitno?
Nešto u vezi s rančom.
Slatka beba!
Vidi se da ćeš biti jako dobar s bracom. -Kojim bracom?
Rosaura, molim te.
Ne smijem reći što si mi rekla?
Što si joj rekla? -Ništa.
Titi se žuri biti mama.
Uvijek je sanjala s time.
Nije li tako?
Što se događa, Johne?
Ništa, teta. Ona...
Govorila je svadbenoj gozbi.
Ali Tita nam kuha danas, zar ne?
Jedva čekam probati tvoje kulinarske majstorije.
Da, kuha. -Izvrsno.
Hoćeš li je primiti?
Da? U redu.
Oprezno, Alex.
Izvrsno. Tako ćeš naučiti.
Spava joj se.
Odnijet ću je spavati. Slobodno prijeđite u blagovaonicu. Pardon.
Odmah dolazim. Samo vi sjednite. -Da, u redu je. Gladan si?
Da. -Idemo.
Hvala. -Idemo.
Rosaura! -Ne ljuti se, Tita. Znam da ti je ovo silno teško
pa ti pomažem. -Ne trebam pomoć. -Fina.
Odnesi je spavati pa posluži večeru.
I razvedri se. Otjerat ćeš goste.
Da, gospođo.
Ne obraćaj joj se tako, nije zaslužila. I može otići kada poželi. -Neće otići.
Moram te prestati gledati da napokon prodišem. Zaboga, udaj se već jedanput.
Rosaura neće večerati s nama. Malo je muči želudac pa će leći.
Baš šteta. -Dobar tek.
Dobar tek.
Hvala. Dobar tek. -Hvala.
Kako ti se sviđa? -O, izvrsno je!
Čestitam, Tita!
Hvala. -Nema na čemu.
Kao i uvijek, Tita, prava delicija.
Hvala, oče. Želi li tko tortilju?
Da, kćeri, ja.
Kad su kušali bob,
Titina žudnja za istinom buknula je i nadvladale sve prisutne.
Jesam li ti kada rekla zašto sam još sama? -Nisi, nikada.
Ne? -Ne.
Nikada? -Ne.
No...
Ne volim muškarce. Volim žene.
Mislim da nikomu nikad nisam ovo rekla.
Uzdravlje! -Uzdravlje! -Živjeli, dragi moji!
Nedostaje li ti majka, Tita?
Pretpostavljam, oče. Zašto pitate? -Pa...
Nisam siguran i ne želim zvučati drzak, ali iskreno,
nemate pojma koliko mi je drago doći u ovu kuću znajući da je nema.
iskreno, nisam podnosio tu jebenu ženu.
Oče! Što ste to rekli? -Pa istina je!
Tita, ovo je prefino!
Hvala.
No da si nam ponudila i tekilicu,
ovo bi bilo za pamćenje!
Pa iskreno...
Popijem dvije-tri čašice da zaspim.
Pa kad smo već kod toga, ja popijem i četiri! -No...
Sad kad nam je Grace objasnila zašto tekila ne traje dugo kod kuće...
Želim reći nešto.
Ne znam je li istina ono što je Rosaura rekla, ali jedina ste mi obitelj.
I želim da znate da bih silno volio dati mlađega brata Alexu.
Da, molim vas. Tita...
Ovo zaslužuje aplauz!
Da!
Bravo!
Malo mi se vrti, idem na zrak.
Odmah se vraćam. -Kamo je otišla? -Ne znam.
Tu si.
Zdravo.
Spavala sam s Pedrom, Johne.
Morala sam ti reći.
Zaslužuješ da budem iskrena prema tebi.
Voliš li ga?
Ali volim i tebe.
Kad sam s tobom, osjećam da volim tebe.
Ali kad sam s Pedrom, osjećam da volim njega.
Mrziš li me?
Ne.
Ma što mi rekla, ne bih te mogao mrziti, Tita.
Volim te.
I želim biti s tobom do kraja života.
Johne...
Samo je nekoliko dana do svadbe...
Razmisli na miru
i donesi odluku.
I kunem se,
odlučiš li biti sa mnom...
Kunem se da ću te učiniti najsretnijom na svijetu.
Odlučiš li se za Pedra,
nadam se da će te čuvati.
Valentina!
Ubit ću ga!
Što govoriš?
Ubit ću Pedra!
Opet ti s tim.
Čitaj.
Posjetio je Vargasa.
Zna za poslove i dogovor s gringosima.
Sada ću ga sjebati.
A ako ne...
Mene,
ili nas...
Gdje je Julio?
Otišao je.
Juan, stablo!
Evo ti, gade!
U zaklon!
Dosta!
Dosta! -Prekini paljbu!
Julio!
Ne, ne, ne!
Mama...
Živ je, generale!
Živ je! -Zovite pomoć!
Tko je to učinio, pas mater?
Tko je pucao u mojeg sina?
Svi, striče!
Rat ne poštuje ništa!
Pogledaj nas.
Obitelj smo, a želimo ubiti jedan drugog.
Zbog ranča.
Zbog zemlje koja pripada seljacima koji je obrađuju!
Pripremi se, Pedrito.
Sada ću te poslati ocu.
Da budeš s obitelji. -Ako to želiš, pucaj!
Ništa se neće promijeniti.
Spustite oružje.
Koliko još mrtvih trebaš?
Koliko očeva?
Koliko braće...
Koliko još sinova moramo izgubiti?!
A zašto?
Da se nekolicina poput tebe obogati?
Pucajte, to je zapovijed!
Što čekate, gadovi?!
Nema potrebe nastaviti s ovim.
Trebamo pravdu!
Ilegalno se bogatiš dok ljudi umiru od gladi!
Poslušajte me, gadovi!
Predaj se, striče.
Nitko više ne mora umrijeti.
Varaš se, Pedrito.
Još jedan mora.
Oče naš koji jesi na nebesima,
s mojim anđelom,
u času moje smrti,
amen.
Što radiš ovdje?
I u ovo doba!
Probudi li se Rosaura, nagrdit će me. -Ne, zaboravi gazdaricu. Idemo sad.
Idemo.
Sada?
Fina... -Uzmi svoje stvari i idemo.
Radi sa svojim životom što god želiš. Idi.
Fina, idemo.
Hvala.
Hvala, Tita.
Idemo.
I posljednji bob u loncu
zadržao je u sebi žudnju s kojom ga je Tita skuhala.
Ni Rosaura se nije mogla oduprijeti učinku.
I te noći...
Tita je vidjela sestru kao nikad prije.
I kakvu je nikada više neće vidjeti.
Bolje ti je?
Da.
Probudila sam se i umirala od gladi.
Fina je upravo otišla.
Ja sam poslala po Jesúsa.
Dobro.
Bilo tko može obavljati njezin posao.
Nikad ti nisam zahvalila.
Za što?
Za sve.
Što si mi pomogla roditi Robertita. Što si se toliko brinula o njemu.
Što se brineš o Esperanzi.
Nisam trudna.
Tita, dobro me slušaj.
Ne moraš se udati za doktora ako to ne želiš.
Ali molim te, nemoj uzeti Pedra.
Uzmeš li Pedra, umrijet ću.
Oprezno.
Pažljivo. -Da.
Valentina...
Možeš zadržati ranč.
Ali zemlja pripada radnicima. -Što prije odem odavde, to bolje.
Proklet bio dan kad sam postala dio ove obitelji. -Idemo!
Pedro.
Hvala, Crispín.
Vidimo se. -Da.
Bit ćeš dobro?
Nastavit ćeš se boriti?
To mi najbolje ide.
No moram ti nešto reći...
Dirnuo si me maloprije.
Ali iskreno,
dug je put do toga da svi shvatimo što si točno rekao.
Čuvaj se, Juan.
Sretno, gade.
Idemo, momci!
Idemo! -Hajde!
Gdje si bio?
Dobro si?
Jesam, dobro sam.
Rekla sam Johnu za nas.
Povrijedilo ga je, ali shvaća.
I svejedno se želi oženiti tobom?
Da.
A ti?
Ne znam.
To što je bilo među nama...
Ništa ljepše u životu nisam iskusio.
Makar me molila da zaboravim to, znam da nikada neću.
U tom si trenutku bila sretna.
Radi što god te čini sretnom, Tita.
Prema romanima Laure Esquivel: Kao voda za čokoladu i Titin dnevnik
Bit će to sjajan dan.
SLJEDEĆI PUT...
Ispravno postupam, zar ne?
Odlučni ste voljeti i poštovati jedno drugo
i živjeti u duhu braka
do kraja života?
KAO VODA ZA ČOKOLADU
MEDIATRANSLATIONS